129 aC
any
El 129 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Tudità i Aquil·li o també any 625 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «129 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.[1]
Tipus | any aC ![]() |
---|---|
Altres calendaris | |
Gregorià | 129 aC (cxxix aC) |
Islàmic | 773 aH – 772 aH |
Xinès | 2568 – 2569 |
Hebreu | 3632 – 3633 |
Calendaris hindús | -73 – -72 (Vikram Samvat) 2973 – 2974 (Kali Yuga) |
Persa | 750 BP – 749 BP |
Armeni | - |
Rúnic | 122 |
Ab urbe condita | 625 |
Categories | |
Naixements Defuncions Esdeveniments | |
Segles | |
segle iii aC - segle ii aC - segle i aC | |
Dècades | |
150 aC 140 aC 130 aC - 120 aC - 110 aC 100 aC 90 aC | |
Anys | |
132 aC 131 aC 130 aC - 129 aC - 128 aC 127 aC 126 aC |
Esdeveniments
modificaImperi Part
modifica- Fraates II de Pàrtia inicia una ofensiva a Mesopotàmia i derrota i mata a Antíoc VII a la batalla d'Ecbàtana. El seu fill Seleuc cau presoner.[2]
Antiga Grècia
modifica- Clitòmac de Cartago, segons Diògenes Laerci, succeeix a Carnèades al capdavant de l'Acadèmia a la mort del mestre.[3]
República Romana
modifica- Gai Semproni Tudità i Mani Aquil·li són elegits cònsols.[4]
- Les disputes provocades per la llei agrària de Tiberi Semproni Grac, que per la seva aplicació s'havien nomenat triumvirs, obliguen a traspassar la seva implementació al cònsol Tudità. S'ha de decidir sobre les terres d'estrangers aliats a Roma, que una comissió dels Gracs havia annexat per a fer-ne ús com a terres de conreu. Però Tudità, conscient de les grans dificultats que el tema presenta, evita prendre cap decisió al·legant que ha d'anar a Il·líria per fer la guerra.[5]
Il·líria
modifica- Semproni Tudità fa la guerra als iapods, primer sense gaire èxit però els derrota, per l'habilitat del seu legat Dècim Juni Brut Galaic que ja havia obtingut glòria a Hispània anteriorment.[6][7] A la tornada a Roma celebra un triomf. Immortalitza les seves victòries sobre els iapods i els istris amb una inscripció en una estàtua[8] i amb una dedicatòria al déu fluvial Timavus a la ciutat d'Aquileia, que està escrita en versos saturnins i de la que se'n van trobar dos fragments el 1906.[9]
Àsia Menor
modifica- Mani Aquil·li posa fi a la guerra contra Aristònic de Pèrgam que ja quasi havia liquidat el seu predecessor Perpenna. Porta Aristònic a Roma, i l'exhibeix en el triomf que li decreta el Senat. Aristònic, després, és decapitat. En tornar a Roma, és acusat per Publi Corneli Lèntul d'una mala administració a la seva província, però en surt absolt després d'haver subornat els jutges.[10][11]
Necrològiques
modifica- Antíoc VII Sidetes (mort en combat). Pateix una emboscada del rei Fraates II de Pàrtia i mor a la batalla d'Ecbàtana,[12]
- Carnèades, filòsof grec (data aproximada).[13]
- Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor. Segons Plutarc[14] mor a casa seva després de sopar, però no se sap com va ser. Alguns diuen que de mort natural, altres que es suïcida amb verí, i altres que els seus enemics entren a la casa a la nit i l'ofeguen al llit.
Referències
modifica- ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115-150. ISBN 9780931464508.
- ↑ Jakobsson, Jens. «Seleucid Empire (306 - c.150 BCE)» (en anglès). Iran Chamber Society, 2004. [Consulta: 24 juliol 2024].
- ↑ Diògenes Laerci. Vides i doctrines dels filòsofs més il·lustres, IV, 67
- ↑ Gai Vel·lei Patèrcul, Història de Roma II, 4, 5
- ↑ Apià. Guerres civils, I, 80
- ↑ Titus Livi, Periochae LIX
- ↑ Apià, Illyrica 10
- ↑ Plini el Vell, Naturalis Historia, III, 129
- ↑ Catàleg CIL:Corpus Inscriptionum Latinarum, I² 652
- ↑ Luci Anneu Flor. Epitome de Gestis Romanorum, II, 20
- ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXVI, 4
- ↑ Jakobsson, Jens. «Seleucid Empire (306 - c.150 BCE)» (en anglès). Iran Chamber Society, 2004. [Consulta: 24 juliol 2024].
- ↑ «Carneades». Britannica. [Consulta: 24 juliol 2024].
- ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Ròmul, II, 27, 4