Mercè Rubiés Monjonell
Mercè Rubiés Monjonell (El Port de la Selva, 1 d'octubre de 1884 – Barcelona, 24 de setembre de 1971) fou una mestra i escriptora catalana. Era germana d'Anna Rubiés i Monjonell.[1][2]
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1884 ![]() |
Mort | 24 setembre 1971 ![]() |
![]() ![]() |
Mercè Rubiés va col·laborar estretament amb la seva germana Anna Rubiés, la qual va tenir un important protagonisme com a introductora del mètode Decroly a Catalunya i com a impulsora de nombroses iniciatives a l'ensenyament públic català, als anys vint i trenta del segle xx. Mercè Rubiés també va exercir de mestra i assistí als congressos celebrats a Hèlsinki el 1929 i a Niça el 1932, al costat de la seva germana Anna i altres pedagogs catalans rellevants.
Va escriure diferents obres literàries, especialment poemes i petites proses, i obtingué alguns guardons i premis literaris. Entre els llibres publicats es pot esmentar Fullejant el llibre de la meva vida (poesies, 1947), XXIV estampes de Comunió (1959), i uns Poemes editats conjuntament amb les proses Contalles de la Casa Vella de la seva germana Anna.[2]
Hi ha constància del premi que Mercè Rubiés va instituir en memòria de la seva germana Anna Rubiés Monjonell, als anys seixanta, que consistia en un diploma honorífic i 75.000 pessetes, distribuïdes en deu premis destinats a “recompensar la constancia y fidelidad en el trabajo y la buena conducta familiar de obreras, solteras, en activo o jubiladas, del ramo de la aguja”.[2]
També consta al Fons Especial “Aurora Bertrana de la Universitat de Girona” una dedicatòria en el llibre tramès per Mercè Rubiés a aquella escriptora: “A l'admirada Sra. Bertrana faig ofrena de Tramuntanada com a testimoni d'afecte i dels millors desitjos per l'any vinent de Mercedes Rubiés. Nadal de 1964."[2]
Referències
modifica- ↑ Les Cinc branques: poesia femenina catalana. 1. ed. Barcelona: Albert i Corp, 1975. ISBN 84-400-8407-2.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 «Mercè Rubiés Monjonell». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).