A Figen Kıvılcım Çorakbaş által az isztambuli Koç Egyetem Anatóliai Kutatóközpontjában szervezett... more A Figen Kıvılcım Çorakbaş által az isztambuli Koç Egyetem Anatóliai Kutatóközpontjában szervezett kiállítás Konstantinápoly-Isztambul 1600 éves " szárazföldi városfalainak " kultúrtörténetét, a fal városi szerepét és városi legendáit mutatja be. Kutatócsoportjukkal – amelyben Zeynep Ahunbay régész, a theodosiusi fal legutóbbi és legjobb restaurátora is részt vett – elkészítették a fal 1/500 méretű, 13 méter hosszú háromdimenziós építészeti makettjét és a fal különböző részeihez történeti, geológiai, hadászati magyarázatokat rendeltek, valamint (angol feliratozású) interjúkat vettek fel történészekkel, régészekkel, antropológusokkal a theodosiusi falak szerepéről a város életében. A kiállítás ezt az antropológiai kérdést járja körül hat " felvonásban " : 1. A császári hagyomány, 2. A város peremén élő emberek, 3. A fal újjáépítése ostromok és földrengések után, 4. A város zöldje és kékje, 5. Lelkiség és vallás, 6. Séta a falakon. Bár a theodosiusi városfal 1985 óta az isztambuli történeti városmag részeként UNESCO világörök-ségi helyszín, 2008-ben felkerült a világ legveszélyeztettebb műemlékeinek listájára, mert a város növekedésével összefüggő építkezési láz és a gondatlan helyreállítás egyaránt hatalmas károkat okozott benne. A restaurálás hibáira az 1999-es földrengés derített látványosan fényt: az oda nem illő, hitvány anyagból készült új kiegészítések mind ledőltek, míg az 1600 éves eredeti falak meg sem moccantak. 2016 TÉL MAGYAR RÉGÉSZET www.magyarregeszet.hu
Ha mindig az előző kor a legjobb, akkor Woody Allen múzsája, Adriana igazából a Második Császársá... more Ha mindig az előző kor a legjobb, akkor Woody Allen múzsája, Adriana igazából a Második Császárságba vágyódik vissza: ekkor jött létre ugyanis az a gazdagság, gloire és grandeur, amelyet a bornírt, kispolgári Belle Époque eltékozolt. Ha valamikor, akkor III. Napóleon és Eugénia császárné uralkodása alatt kellett éjfélkor Párizsban lenni, ekkor vált Párizs egyetlen, hatalmas " vándorünneppé ". A harmincéves Musée d'Orsay fényűző kiállítással, december 3-án – micsoda dátum! – pompás bállal ünnepli III. Napóleon (1852–1870) tüneményes uralkodását, melynek ragyogó tizennyolc évét még Gambetta (a Második Császárságot követő Harmadik Köztársaság miniszterelnöke) is úgy értékelte, hogy " ekkor született meg a modern Franciaország " .
Bibliai modellek Sulpicius Severus Szent Márton-életrajzában " Menjetek el az egész világra, és h... more Bibliai modellek Sulpicius Severus Szent Márton-életrajzában " Menjetek el az egész világra, és hirdessétek az evangéliumot minden teremtmény-nek. Aki hisz és megkeresztelkedik, üdvözül, aki nem hisz, az elkárhozik. Akik hisz-nek, azokat ezek a jelek fogják kísérni: nevemben ördögöt űznek, új nyelveken be-szélnek, kígyókat vehetnek kezükbe, és ha valami mérget isznak, nem árt nekik, ha pedig betegekre teszik a kezüket, azok meggyógyulnak. " 1 Sulpicius Severus Szent Márton-életrajza 2 ezt az evangéliumi szakaszt emeli át a saját korába és mutatja be e " jelek " hatékony működését egy kortárs élettörténetén keresztül. A Vita Martini azonban nemcsak ihletettségében, ha-nem dramaturgiájában, struktúrájában és nyelvezetében is mélyen a Szentírás-ban gyökerezik. Márton élete " a Biblia újratöltve " : azt mutatja be, hogyan lesz eggyé Márton a Szentírással, hogyan szellemül át élete Igévé. 3 Sulpicius a Szentírást " újraírva " 4 alkotja meg Márton, az Istennel eltelt ember alakját. Ta-nulmányomban először a szentírás mint forgatókönyv újdonságára és a Biblia aktualizálásának korabeli jelentőségére hívom fel a figyelmet, majd a Vita Martini gazdag biblikus tipológiái közül kettőt vizsgálok tüzetesebben: az prófétai és a krisztusi párhuzamot.
To celebrate the 2016 Extraordinary Jubilee Year of Mercy and the Year of Saint Martin of Tours, ... more To celebrate the 2016 Extraordinary Jubilee Year of Mercy and the Year of Saint Martin of Tours, two stunning archaeological shows are on display from June 3 to September 30 and November 30 respectively at the two localities most closely connected with the memory of the saint in Hungary: Savaria/Szombathely, his birthplace, and the Abbey of Saint Martin on the Holy Mount of Pannonia, his cultplace. As if to imitate the gesture of which the saint is best known and to demonstrate the newfangled cooperation of the two places for Martin's legacy, the exhibitions divide between themselves classical and late antique material culture found in the territory of present-day Hungary. Martin, the Roman soldier became first a hermit then the Catholic bishop of Tours, and the two exhibitions focus on the two contexts of his life: Romanitas and Christianitas. The Iseum Savariense Museum presents Roman Pannonia and the transition from paganism to Christianity in the Danubian provinces in the third and fourth centuries, while the Pannonhalma Abba-tial Manor Exhibition Centre concentrates on the Church in fourth-century Pannonia and Illyricum and the conversion to Christianity of the Germanic, Iranian, and Turkish steppe peoples settled in the Carpathian Basin during the Great Migrations from the fourth to the eighth century. A survey of the late antique heritage of the region has been long overdue in Hungary – now made particularly urgent by the partial acquisition of the Seuso Treasure (Hungarian Archaeology Summer 2014) – and the Year of Saint Martin of Tours offers an excellent opportunity both to take stock of the new findings and to look at well-known pieces with a fresh eye. Moving away from the hitherto dominant discourse in Hungarian scholarship (whether Saint Martin was born in Szombathely or Győrszentmárton/Pannonhalma), it (hopefully) opens up new perspectives in Martinian studies in Hungary. Both exhibitions structure the material culture around quotes from Sulpicius Severus' Vita Martini, the unique textual information about the wonderworker bishop of Tours; the text, however, is only a pretext, as it cannot be brought in any connection to any known archaeological finds either in Pannonia or in Gaul. Unfortunately , the title of the exhibition reminds more of a provincial pop band than to the pontiff. Why is Martin's identifier systematically left out from the events and publications of the Year of Saint Martin of Tours? There are several saints of that name (Martin of Braga, also from Pannonia; Martin of Porres, and many others): the omission makes it difficult to identify the Martin in question and to find the catalogue. The international jubilee year, celebrated all over the world, more often than not in the presence of the Archbishop of Tours, could have been exploited to show the international contacts of Pannonian and Hungarian Christianity and to link Savaria to Tours. This is one opportunity missed by the exhibition. The majority of the objects on display come from the holdings of Hungarian museums, but several important works were lent by other European collections (Zagreb, Sremska Mitrovica, Munich, Mainz, Vienna). The beautifully produced catalogue , edited by Endre Tóth, Tivadar Vida, and Imre Takács, has excellent photographs of the often very tiny objects and offers a good (but not always up-to-date) scholarly summary of late antique Pannonia, Illyricum, Noricum, and Dacia, but it is marred by editorial mistakes (starting with the name of Martin and the spelling of Pannonia in the title, the omission of an author and the inclusion of some seriously flawed papers). Igitur Martinus Sabaria Pannoniarum oppido oriundus fuit, says Sulpicius Severus: Martin was born in Savaria. The date of Martin's birth, however, is a matter of controversy, with both 316 and 336 having rationales. Martin's father was a senior officer (tribunus) in the Imperial Horse Guard, and a pagan. The first part of the Iseum Savariense exhibition stages the world of Martin in Pannonia with a reconstruction of the E-JOURNAL • 2016 AUTUMN
A 2016-os Tours-i Szent Márton-évet két jelentős régészeti kiállítással ünnepli június 3. és szep... more A 2016-os Tours-i Szent Márton-évet két jelentős régészeti kiállítással ünnepli június 3. és szeptember/ november 30. között az a két helység, amely Magyarországon leginkább összeforrott a szent emlékével: szü-lőhelye, Savaria/Szombathely és kultuszhelye, a Pannonia Szent Hegyén épült Szent Márton Bencés Apát-ság. Mintha utánozni akarták volna Szent Márton nagylelkű gesztusát – ahogy kettévágta köpenyét, hogy segíthessen a kolduson –, a két kiállítóhely testvériesen megosztozik Márton " örökségén " , és így a Panno-nia területéről előkerült késő antik (4–8. század) római és keresztény leletekkel a két város újkeletű együtt-működését is demonstrálni tudják. Romanitas és Christianitas egyforma súllyal szerepel a kiállításokon: Márton római katonából lett remete, majd püspök, és a rendezők nagyon helyesen ennek a (saját korában egyébként korántsem szokatlan) életpályának mindkét kulturális és vallásos meghatározóját bemutatják. Az Iseum Savariense Múzeum a római Pannoniára összpontosít: hogyan váltak pogányból kereszténnyé a dunai provinciák a 3–4. században? A pannonhalmi Majorsági Látogatóközpont nemcsak az egyház 4. századi jelenlétét mutatja be Pannoniában és Illyricumban, hanem a népvándorlás korban a Kárpát-me-dencében megtelepedett germán, iráni és türk sztyeppei népek krisztianizációját is a 4–8. században. A kiállított tárgyak nem közvetlenül kapcsolódnak Szent Mártonhoz, a szent korát és az utána következő szá-zadok világát azonban remekül megvilágítják. Hazánk késő antik örökségének bemutatása régóta esedékes, de a Seuso-kincs (Magyar Régészet, 2014. nyár) részleges megvásárlásával immár elodázhatatlanná vált. A Szent Márton-év pompás alkalmat ad régészek és művészettörténészek számára, hogy rendszerezzék az új leleteket és újraértékeljék a jól ismert tárgyakat. Ezek a kiállítások új összefüggésekbe helyezik a késő antikvitást és felszabadulva a születési hely pontos meghatározásának (Szombathely vagy Győrszentmár-ton/Pannonhalma?) kényszerétől remélhetőleg fel is lendítik a Márton-kutatásokat. Mindkét kiállítás Sulpicius Severus Szent Márton élete című híres életrajzából vett idézetekkel tagolja a késő antikvitás tárgyi kultúrájának bemutatását. A Vita Martini és a Dialógusok az egyetlen információnk Tours csodatevő püspökéről, de itt a szöveg csak dekoráció, hiszen nem hozható kapcsolatba semmilyen régészeti leletcsoporttal sem Pannoniában, sem Galliában. Sajnálatos, hogy a kiállítás címe inkább vidéki popegyüttesre vagy régi magyar motormárkára emlékeztet, semmint a szentre. Szent Márton identitásának legfontosabb meghatározása ugyanis mindvégig kimaradt a magyarországi ünnepek eseményeiből és publi-kációiból. Pedig az egyháztörténet több Szent Mártont is ismer (a szintén pannoniai Bragai Szent Mártontól Porres Szent Mártonig), és Tours említése több szempontból is szerencsés lett volna. A katalógust könnyebb lenne besorolni és megtalálni, mivel a szentév nemzetközi, és így a kiállítások is megtalálhatók lettek volna a nemzetközi események között az egész világon. A testvérvárosi és az udvariassági szempontok is ezt köve-telték volna, hiszen az ünnepségek a tours-i érsek jelenlétében zajlottak. Savaria és Tours összekapcsolása jó alkalom lett volna a pannoniai és a magyar kereszténység nemzetközi kapcsolatainak hangsúlyozására. Ezt a lehetőséget elszalasztották a szervezők. A műtárgyak nagyrésze magyar múzeumokból származik (ahol azonban többnyire a raktárban őrzik őket), de néhány jelentős kölcsönzés is történt más európai gyűjte-ményből is (Zágráb, Szávaszentdemeter/Sremska Mitrovica, München, Mainz, Bécs). A szépen kiállított katalógust Tóth Endre, Vida Tivadar és Takács Imre szerkesztette. A katalógus nagyszerű képeket közöl a gyakran apró tárgyakról, de a szakirodalomban már meghaladott szempontok szerint mutatja be a késő antik Pannonia, Illyricum, Noricum és Dacia provinciák történetét. Sajnos mindezt sok hibával: Pannonia hosszú ó-val – a latin eredeti jobban illett volna a témához; Alexandriai Szent Atanáz/Athanasius/Athanásziosz neve összevissza szerepel; Sirmiumi Szent Irenaeus nevét végig helytelenül írják (Ireaneus, Ireneaus); egy
A Figen Kıvılcım Çorakbaş által az isztambuli Koç Egyetem Anatóliai Kutatóközpontjában szervezett... more A Figen Kıvılcım Çorakbaş által az isztambuli Koç Egyetem Anatóliai Kutatóközpontjában szervezett kiállítás Konstantinápoly-Isztambul 1600 éves " szárazföldi városfalainak " kultúrtörténetét, a fal városi szerepét és városi legendáit mutatja be. Kutatócsoportjukkal – amelyben Zeynep Ahunbay régész, a theodosiusi fal legutóbbi és legjobb restaurátora is részt vett – elkészítették a fal 1/500 méretű, 13 méter hosszú háromdimenziós építészeti makettjét és a fal különböző részeihez történeti, geológiai, hadászati magyarázatokat rendeltek, valamint (angol feliratozású) interjúkat vettek fel történészekkel, régészekkel, antropológusokkal a theodosiusi falak szerepéről a város életében. A kiállítás ezt az antropológiai kérdést járja körül hat " felvonásban " : 1. A császári hagyomány, 2. A város peremén élő emberek, 3. A fal újjáépítése ostromok és földrengések után, 4. A város zöldje és kékje, 5. Lelkiség és vallás, 6. Séta a falakon. Bár a theodosiusi városfal 1985 óta az isztambuli történeti városmag részeként UNESCO világörök-ségi helyszín, 2008-ben felkerült a világ legveszélyeztettebb műemlékeinek listájára, mert a város növekedésével összefüggő építkezési láz és a gondatlan helyreállítás egyaránt hatalmas károkat okozott benne. A restaurálás hibáira az 1999-es földrengés derített látványosan fényt: az oda nem illő, hitvány anyagból készült új kiegészítések mind ledőltek, míg az 1600 éves eredeti falak meg sem moccantak. 2016 TÉL MAGYAR RÉGÉSZET www.magyarregeszet.hu
Ha mindig az előző kor a legjobb, akkor Woody Allen múzsája, Adriana igazából a Második Császársá... more Ha mindig az előző kor a legjobb, akkor Woody Allen múzsája, Adriana igazából a Második Császárságba vágyódik vissza: ekkor jött létre ugyanis az a gazdagság, gloire és grandeur, amelyet a bornírt, kispolgári Belle Époque eltékozolt. Ha valamikor, akkor III. Napóleon és Eugénia császárné uralkodása alatt kellett éjfélkor Párizsban lenni, ekkor vált Párizs egyetlen, hatalmas " vándorünneppé ". A harmincéves Musée d'Orsay fényűző kiállítással, december 3-án – micsoda dátum! – pompás bállal ünnepli III. Napóleon (1852–1870) tüneményes uralkodását, melynek ragyogó tizennyolc évét még Gambetta (a Második Császárságot követő Harmadik Köztársaság miniszterelnöke) is úgy értékelte, hogy " ekkor született meg a modern Franciaország " .
Bibliai modellek Sulpicius Severus Szent Márton-életrajzában " Menjetek el az egész világra, és h... more Bibliai modellek Sulpicius Severus Szent Márton-életrajzában " Menjetek el az egész világra, és hirdessétek az evangéliumot minden teremtmény-nek. Aki hisz és megkeresztelkedik, üdvözül, aki nem hisz, az elkárhozik. Akik hisz-nek, azokat ezek a jelek fogják kísérni: nevemben ördögöt űznek, új nyelveken be-szélnek, kígyókat vehetnek kezükbe, és ha valami mérget isznak, nem árt nekik, ha pedig betegekre teszik a kezüket, azok meggyógyulnak. " 1 Sulpicius Severus Szent Márton-életrajza 2 ezt az evangéliumi szakaszt emeli át a saját korába és mutatja be e " jelek " hatékony működését egy kortárs élettörténetén keresztül. A Vita Martini azonban nemcsak ihletettségében, ha-nem dramaturgiájában, struktúrájában és nyelvezetében is mélyen a Szentírás-ban gyökerezik. Márton élete " a Biblia újratöltve " : azt mutatja be, hogyan lesz eggyé Márton a Szentírással, hogyan szellemül át élete Igévé. 3 Sulpicius a Szentírást " újraírva " 4 alkotja meg Márton, az Istennel eltelt ember alakját. Ta-nulmányomban először a szentírás mint forgatókönyv újdonságára és a Biblia aktualizálásának korabeli jelentőségére hívom fel a figyelmet, majd a Vita Martini gazdag biblikus tipológiái közül kettőt vizsgálok tüzetesebben: az prófétai és a krisztusi párhuzamot.
To celebrate the 2016 Extraordinary Jubilee Year of Mercy and the Year of Saint Martin of Tours, ... more To celebrate the 2016 Extraordinary Jubilee Year of Mercy and the Year of Saint Martin of Tours, two stunning archaeological shows are on display from June 3 to September 30 and November 30 respectively at the two localities most closely connected with the memory of the saint in Hungary: Savaria/Szombathely, his birthplace, and the Abbey of Saint Martin on the Holy Mount of Pannonia, his cultplace. As if to imitate the gesture of which the saint is best known and to demonstrate the newfangled cooperation of the two places for Martin's legacy, the exhibitions divide between themselves classical and late antique material culture found in the territory of present-day Hungary. Martin, the Roman soldier became first a hermit then the Catholic bishop of Tours, and the two exhibitions focus on the two contexts of his life: Romanitas and Christianitas. The Iseum Savariense Museum presents Roman Pannonia and the transition from paganism to Christianity in the Danubian provinces in the third and fourth centuries, while the Pannonhalma Abba-tial Manor Exhibition Centre concentrates on the Church in fourth-century Pannonia and Illyricum and the conversion to Christianity of the Germanic, Iranian, and Turkish steppe peoples settled in the Carpathian Basin during the Great Migrations from the fourth to the eighth century. A survey of the late antique heritage of the region has been long overdue in Hungary – now made particularly urgent by the partial acquisition of the Seuso Treasure (Hungarian Archaeology Summer 2014) – and the Year of Saint Martin of Tours offers an excellent opportunity both to take stock of the new findings and to look at well-known pieces with a fresh eye. Moving away from the hitherto dominant discourse in Hungarian scholarship (whether Saint Martin was born in Szombathely or Győrszentmárton/Pannonhalma), it (hopefully) opens up new perspectives in Martinian studies in Hungary. Both exhibitions structure the material culture around quotes from Sulpicius Severus' Vita Martini, the unique textual information about the wonderworker bishop of Tours; the text, however, is only a pretext, as it cannot be brought in any connection to any known archaeological finds either in Pannonia or in Gaul. Unfortunately , the title of the exhibition reminds more of a provincial pop band than to the pontiff. Why is Martin's identifier systematically left out from the events and publications of the Year of Saint Martin of Tours? There are several saints of that name (Martin of Braga, also from Pannonia; Martin of Porres, and many others): the omission makes it difficult to identify the Martin in question and to find the catalogue. The international jubilee year, celebrated all over the world, more often than not in the presence of the Archbishop of Tours, could have been exploited to show the international contacts of Pannonian and Hungarian Christianity and to link Savaria to Tours. This is one opportunity missed by the exhibition. The majority of the objects on display come from the holdings of Hungarian museums, but several important works were lent by other European collections (Zagreb, Sremska Mitrovica, Munich, Mainz, Vienna). The beautifully produced catalogue , edited by Endre Tóth, Tivadar Vida, and Imre Takács, has excellent photographs of the often very tiny objects and offers a good (but not always up-to-date) scholarly summary of late antique Pannonia, Illyricum, Noricum, and Dacia, but it is marred by editorial mistakes (starting with the name of Martin and the spelling of Pannonia in the title, the omission of an author and the inclusion of some seriously flawed papers). Igitur Martinus Sabaria Pannoniarum oppido oriundus fuit, says Sulpicius Severus: Martin was born in Savaria. The date of Martin's birth, however, is a matter of controversy, with both 316 and 336 having rationales. Martin's father was a senior officer (tribunus) in the Imperial Horse Guard, and a pagan. The first part of the Iseum Savariense exhibition stages the world of Martin in Pannonia with a reconstruction of the E-JOURNAL • 2016 AUTUMN
A 2016-os Tours-i Szent Márton-évet két jelentős régészeti kiállítással ünnepli június 3. és szep... more A 2016-os Tours-i Szent Márton-évet két jelentős régészeti kiállítással ünnepli június 3. és szeptember/ november 30. között az a két helység, amely Magyarországon leginkább összeforrott a szent emlékével: szü-lőhelye, Savaria/Szombathely és kultuszhelye, a Pannonia Szent Hegyén épült Szent Márton Bencés Apát-ság. Mintha utánozni akarták volna Szent Márton nagylelkű gesztusát – ahogy kettévágta köpenyét, hogy segíthessen a kolduson –, a két kiállítóhely testvériesen megosztozik Márton " örökségén " , és így a Panno-nia területéről előkerült késő antik (4–8. század) római és keresztény leletekkel a két város újkeletű együtt-működését is demonstrálni tudják. Romanitas és Christianitas egyforma súllyal szerepel a kiállításokon: Márton római katonából lett remete, majd püspök, és a rendezők nagyon helyesen ennek a (saját korában egyébként korántsem szokatlan) életpályának mindkét kulturális és vallásos meghatározóját bemutatják. Az Iseum Savariense Múzeum a római Pannoniára összpontosít: hogyan váltak pogányból kereszténnyé a dunai provinciák a 3–4. században? A pannonhalmi Majorsági Látogatóközpont nemcsak az egyház 4. századi jelenlétét mutatja be Pannoniában és Illyricumban, hanem a népvándorlás korban a Kárpát-me-dencében megtelepedett germán, iráni és türk sztyeppei népek krisztianizációját is a 4–8. században. A kiállított tárgyak nem közvetlenül kapcsolódnak Szent Mártonhoz, a szent korát és az utána következő szá-zadok világát azonban remekül megvilágítják. Hazánk késő antik örökségének bemutatása régóta esedékes, de a Seuso-kincs (Magyar Régészet, 2014. nyár) részleges megvásárlásával immár elodázhatatlanná vált. A Szent Márton-év pompás alkalmat ad régészek és művészettörténészek számára, hogy rendszerezzék az új leleteket és újraértékeljék a jól ismert tárgyakat. Ezek a kiállítások új összefüggésekbe helyezik a késő antikvitást és felszabadulva a születési hely pontos meghatározásának (Szombathely vagy Győrszentmár-ton/Pannonhalma?) kényszerétől remélhetőleg fel is lendítik a Márton-kutatásokat. Mindkét kiállítás Sulpicius Severus Szent Márton élete című híres életrajzából vett idézetekkel tagolja a késő antikvitás tárgyi kultúrájának bemutatását. A Vita Martini és a Dialógusok az egyetlen információnk Tours csodatevő püspökéről, de itt a szöveg csak dekoráció, hiszen nem hozható kapcsolatba semmilyen régészeti leletcsoporttal sem Pannoniában, sem Galliában. Sajnálatos, hogy a kiállítás címe inkább vidéki popegyüttesre vagy régi magyar motormárkára emlékeztet, semmint a szentre. Szent Márton identitásának legfontosabb meghatározása ugyanis mindvégig kimaradt a magyarországi ünnepek eseményeiből és publi-kációiból. Pedig az egyháztörténet több Szent Mártont is ismer (a szintén pannoniai Bragai Szent Mártontól Porres Szent Mártonig), és Tours említése több szempontból is szerencsés lett volna. A katalógust könnyebb lenne besorolni és megtalálni, mivel a szentév nemzetközi, és így a kiállítások is megtalálhatók lettek volna a nemzetközi események között az egész világon. A testvérvárosi és az udvariassági szempontok is ezt köve-telték volna, hiszen az ünnepségek a tours-i érsek jelenlétében zajlottak. Savaria és Tours összekapcsolása jó alkalom lett volna a pannoniai és a magyar kereszténység nemzetközi kapcsolatainak hangsúlyozására. Ezt a lehetőséget elszalasztották a szervezők. A műtárgyak nagyrésze magyar múzeumokból származik (ahol azonban többnyire a raktárban őrzik őket), de néhány jelentős kölcsönzés is történt más európai gyűjte-ményből is (Zágráb, Szávaszentdemeter/Sremska Mitrovica, München, Mainz, Bécs). A szépen kiállított katalógust Tóth Endre, Vida Tivadar és Takács Imre szerkesztette. A katalógus nagyszerű képeket közöl a gyakran apró tárgyakról, de a szakirodalomban már meghaladott szempontok szerint mutatja be a késő antik Pannonia, Illyricum, Noricum és Dacia provinciák történetét. Sajnos mindezt sok hibával: Pannonia hosszú ó-val – a latin eredeti jobban illett volna a témához; Alexandriai Szent Atanáz/Athanasius/Athanásziosz neve összevissza szerepel; Sirmiumi Szent Irenaeus nevét végig helytelenül írják (Ireaneus, Ireneaus); egy
Uploads