Lapásgyarmat
Lapásgyarmat (Golianovo) | |||
Krisztus Király katolikus temploma 1937-ből | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Kerület | Nyitrai | ||
Járás | Nyitrai | ||
Rang | község | ||
Első írásos említés | 1156 | ||
Polgármester | Mgr. Ľuboš Kolárik | ||
Irányítószám | 951 08 | ||
Körzethívószám | 037 | ||
Forgalmi rendszám | NR | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 1892 fő (2021. jan. 1.)[1] | ||
Népsűrűség | 127 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 163 m | ||
Terület | 10,70 km² | ||
Időzóna | CET, UTC+1 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
Lapásgyarmat weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Lapásgyarmat témájú médiaállományokat. | |||
Sablon • Wikidata • Segítség | |||
Adatok forrása: Szlovák Statisztikai Hivatal, http://obce.info |
Lapásgyarmat (szlovákul Golianovo, korábban Lapašské Ďarmoty) község Szlovákiában, a Nyitrai kerületben, a Nyitrai járásban. Csendes (szk. Tichý Dvor) tartozik hozzá.
Fekvése
[szerkesztés]Nyitrától 9 km-re, délkeletre fekszik.
Élővilága
[szerkesztés]-
2020
A faluban egy gólyafészek található.[2]
Története
[szerkesztés]1156-ban "Gurmot" néven említik először.[3] Neve a magyar lapás (= üres, kivájt) melléknévből és a Gyarmat (Jurmati) törzsnévből származik. 1236-ban "Gurmoth" néven szerepel egy oklevélben. 1232-ben a nyitrai váruradalom része, később a Bangy, Desseő, Horváthy és Névery családok és mások birtoka. 1410-ben Zsigmond király más birtokok mellett a lapásgyarmati részeikben is megerősíti a Szobonya családot.[4]
1563-ban Vratkovics Pál érsekújvári katona, a holicsi uradalom birtokosának, Bakich Péternek familiárisa, Seregély Gergely csábrági kapitánnyal és Soóky Jánossal adományba kapta a törökökhöz átállt Nagy Farkas birtokait Csekejen, Lapásgyarmaton, Kuklón, Nyitracsehin, Pogrányban és Sziládon.[5] 1587-ben jobbágyai fellázadtak az elviselhetetlen terhek ellen.
1664-ben 25 háztartásban 29 fejadófizető személyt írtak össze a törökök. Az esztergomi tímárban Nyitrához tartozott. Bort és mézet termeltek, valamint malom is működött a faluban.[6] 1715-ben 5 jobbágy és 6 zsellérház állt a faluban. 1751-ben már 43 család élt itt. 1767-ből szlovák nyelvű urbáriuma maradt fenn.[7] Mai nevén 1773-ban szerepel "Lapos Gyarmath" alakban. 1787-ben 74 házában 486 lakos élt. 1828-ban 74 háza volt 521 lakossal, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak, később a közeli nagybirtokokon dolgoztak.
Vályi András szerint: "GYARMAT. Lapos Gyarmat. Elegyes magyar, és tót falu Nyitra Vármegyében, birtokosai külömbféle Urak, lakosai katolikusok, fekszik Nyitrához más fél mértföldnyire, határja közép termékenységű, tulajdonságai hasonlítanak Nagy Laposhoz, második Osztálybéli."[8]
Fényes Elek szerint: "Gyarmat (Lápas), tót falu, Nyitra vmegyében, Nyitrához keletre 2 órányira: 506 kath., 12 zsidó lak., termékeny földekkel, jó rétekkel, és vizimalommal. F. u. többen."[9]
Nyitra vármegye monográfiája szerint: "Lapás-Gyarmat, Nyitrától keletre, 10 kilométerre, a nyitra-verebélyi útban, 855 lakossal, kik közül 155 magyar, a többi tót. Vallásuk r. kath. Postája van, táviró Nyitra és Ivánka, vasúti állomás Nyitra és Verebély. Földesurai gyakran változtak. A XIII. század elején várbirtok volt. Később a Turcsányiak, aztán a Ghyczyek, majd a Polyák, Bokros, Tarnay, Névery és a Gaál családok voltak földesurai."[10]
Kataszteri térképe 1905-ből ismert.[11] A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrai járásához tartozott. 1948-ban Ján Golian a Szlovák nemzeti felkelés dandártábornoka emlékére a falu szlovák nevét Golianovora változtatták.
Népessége
[szerkesztés]1784-87-ben 74 házában 109 család lakott, összesen 486 lakossal.[12]
1880-ban 715 lakosából 529 szlovák, 119 magyar, 44 német és 23 ismeretlen anyanyelvű volt. 664 lakosa római katolikus, 51 pedig izraelita vallású.
1890-ben 855 lakosából 663 szlovák, 150 magyar, 42 német anyanyelvű; ebből 815 római katolikus, 39 izraelita és 1 evangélikus felekezetű.
1900-ban 848 lakosából 722 szlovák, 102 magyar, 24 német anyanyelvű volt; ebből 814 római katolikus, 32 izraelita és 2 református felekezetű.
1910-ben 842 lakosából 696 szlovák, 141 magyar és 5 német anyanyelvű; ebből 802 római katolikus, 16 izraelita és 24 az evangélikus felekezethez tartozott.
1921-ben 853 lakosából 841 csehszlovák és 9 magyar volt.
1930-ban 1003 lakosából 982 csehszlovák és 8 magyar volt.
1991-ben 1173 lakosából 1156 szlovák és 10 magyar volt.
2001-ben 1138 lakosából 1117 szlovák és 11 magyar volt.
2011-ben 1364 lakosából 1310 szlovák, 11 magyar, 2 cseh, 1 ukrán és 40 ismeretlen nemzetiségű volt.
2021-ben 1892 lakosából 1824 (+5) szlovák, 19 (+5) magyar, 1 (+1) ruszin, 9 egyéb és 39 ismeretlen nemzetiségű volt.[13]
Néprajza
[szerkesztés]A faluból származik például a halászathoz használt gereblye.[14]
Nevezetességei
[szerkesztés]- Krisztus Király tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1937-ben épült.
Híres személyek
[szerkesztés]- Itt született Pavol Plesník (1920-2009) szlovák geográfus, egyetemi oktató.[15]
- Itt született Miklósy Zoltán (1883-1962) levéltáros, történész.
Források
[szerkesztés]- Miroslav Palárik – Zuzana Hasarová 2020: Hospodárska a socioekonomická situácia v Nitre a v Nitrianskom okres v období autonómie Slovenska. Studia Historica Nitriensia 24/2.
- Ivan Kuzma – Michal Cheben 2012: Kamenná industria z rondelu v Golianove. Sborník prací filozofické fakulty brněnské univerzity M 17, 65-94.
- Anna Dobrucká – Pavol Škorvánek 2012: Úprava centra obce Golianovo. Projekt – slovenská architektonická revue 53/2, 9-11.
- A. Reško (zost.): Golianovo 1156-2006 – 850 výročie prvej písomnej zmienky.
- Ivan Kuzma 2005: Letecká prospekcia v Nitrianskom kraji. In: Matej Ruttkay (ed.): Dávne dejiny Nitry a okolia. Nitra, 13-20.
- Březinová, G. – Hunka, J. – Illášová, Ľ. 2002: Archeologický prieskum v Golianove. Študijné zvesti 34, 91–108.
- Hromník, Milan 2002: Z dejín farnosti Veľký Lapáš – Malý Lapáš, Golianovo. Bratislava.
- Solymosi László 2002: Az esztergomi székeskáptalan jegyzőkönyve. Budapest, 63, 68, 74, 77, 83, 87, 93, 96, 97, 101, 106, 110, 116, 120, 125, 131, 139, 142, 147, 153, 156, 163, 170, 171.
- Kuzma, I. – Tirpák J. 2001: Rondel v Golianove. AVANS 2000, 108-111.
- Kuzma, I. – Tirpák J. 2001: Rondel v Golianove (predbežná správa). In: Cheben, I. – Kuzma, I. (eds.): Otázky neolitu a eneolitu našich zemí 2000. Plzeň, 46–55.
- Blažová, E. – Kuzma, I. – Rajtár, J. 2000: Letecká prospekcia na Slovensku. AVANS 1998, 36–46.
- Emil Tribečský 2000: Zeleninári v Golianove nestrácajú optimizmus. Roľnícke noviny 163, 3.
- Zdeněk Farkaš 1998: Kamenné nástroje z burzy starožitností. AVANS 1996, 56-57.
- Bánesz, L. – Nevizánsky, G. 1995: Sídlisko lengyelskej kultúry v Golianove. AVANS 1993, 23–24.
- Kročka, G. 1984 (red.): 10 rokov JRD Dolná Nitra vo Veľkom Cetíne. Martin.
- Václav Mencl 1980: Lidová architektura v Československu. Praha, 41.
- Ján Stanislav 1944: K južnej a východnej hranici slovenského osídlenia v stredoveku. Bratislava, 28.
- Kniezsa István: Az esztergomi káptalan 1156-i dézsmajegyzékének helységei. Budapest, Egyetemi ny., 1939 [1]
- Eduard Beninger 1937: Die germanischen Bodenfunde in der Slowakei. Reichenberg/Leipzig, 40 No. 64.
- Balogh Pál 1902: A népfajok Magyarországon. Budapest, 625.
- 1868 Archaeologiai Értesítő I/2, 40. (Kelecsényi József adománya)
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ The 2021 Population and Housing Census. Szlovák Statisztikai Hivatal
- ↑ bociany.sk No. 3581
- ↑ Stanislav 1944, 35; Kniezsa 1938, 379; A dokumentum és fordítás a Palásti Honismereti Társaság honlapján[halott link]
- ↑ DL 83059; Peter Keresteš (zost.) 2015: Janíkovce - dejiny Janíkoviec od najstarších čias až po súčasnosť. Nitra, 85.
- ↑ Keresteš 2010, 263.
- ↑ Blaskovics, J.: Az újvári ejálet török adóösszeírásai. 1993 Pozsony.
- ↑ archives.hungaricana.hu
- ↑ Vályi András: Magyar Országnak leírása I–III. Buda: Királyi Universitás. 1796–1799.
- ↑ Fényes Elek: Magyarország geographiai szótára, mellyben minden város, falu és puszta, betürendben körülményesen leiratik. Pest: Fényes Elek. 1851.
- ↑ Borovszky - Magyarország vármegyéi és városai. mek.oszk.hu. (Hozzáférés: 2016. október 14.)
- ↑ maps.hungaricana.hu
- ↑ Danyi Dezső - Dávid Zoltán 1960 (szerk.): Az első magyarországi népszámlálás. Budapest, 110-111.
- ↑ ma7.sk
- ↑ Ján Mjartan 1984: Ľudové rybárstvo na Slovensku. Bratislava, 41.
- ↑ Zuzana Kollárová 2005: Peniaze si do hrobu nevezmeme, avšak výsledky budú večne živé - S prof. Pavlom Plesníkom aj o tom, prečo sú Vysoké Tatry naším najcennejším krajinným skvostom. Krásy Slovenska 82/3-4, 6-7.
További információk
[szerkesztés]- Hivatalos oldal
- Községinfó
- Lapásgyarmat Szlovákia térképén
- E-obce.sk Archiválva 2008. szeptember 20-i dátummal a Wayback Machine-ben