Паул Клее
Паул Клее | |
---|---|
експресионизам - апстрактна умјетност - суреализам | |
![]() | |
Биографске информације | |
Рођење | 18. просинца 1879. |
Смрт | 19. липња 1940. |
Опус | |
Поље | сликарство |
Паул Кле (*18. децембар 1879—†29. јун 1940) је био је немачко-швајцарски сликар, члан уметничке групе Плави јахач (нем. Дер Блауе Реитер). На његово стваралаштво утицало је неколико праваца савремене уметности: експресионизам, кубизам и надреализам. Кле и његов пријатељ Василиј Кандински познати су по свом педагошком раду у школи Баухаус.
Живот
[уреди | уреди извор]Родио се 1879. године у Швајцарској, отац му је био учитељ музике а мајка швајцарска певачица. Детињство је провео у Швајцарској, а пошто је по оцу добио немачко држављанство, одселио се после матуре 1898. у Минхен. После двоумљења између музике (био је изванредан и талентован виолиниста), литературе и ликовне уметности, ипак се определио за сликарство. Прво је студирао графику на приватној школи Хенрика Книра и у то доба стицао не само уметничка већ и сексуална искуства. Из једне такве краткотрајне везе родио му се син који је после неколико недеља умро.
У октобру 1900. посећивао је часове сликарства код Франца фон Штика на Минхенској академији, где је студирао и Василиј Кандински са којим се много касније упознао. Године 1901. је напустио академију. После пута по Италији био је у Берлину код родитеља где је сликао актове и свирао у оркестру и писао позоришне критике. Године 1900. оженио се са клавиристкињом Лили Штрумпф и следеће године им се родио син Феликс. Наредне године је провео у домаћинству и посветио се васпитавању свога сина, док је Лили зарађивала за живот и тада се Клеов сликарски живот споро развијао.
Плави јахач и пут за Тунис
[уреди | уреди извор]Године 1911. Упознао је Аугуста Макеа и Василија Кандинског. Скупа са њима и Франц Марка, Габријелу Минтерл, Алексеј Јавленског и друге, сви су се заједно интересовали за готику, примитивну уметност и нове савремене ликовне правце фовизам и кубизам. С њима је Кле нашао заједнички језик и делио погледе на уметност.
Кандински и Марк у то доба раде на алманаху "Der Blaue Reiter" - Плави јахач који је постао једно од најважнијих дела у савременој уметности 20. века. Прва њихова изложба била је отворена крајем 1911. године у модерној галерији Танхојзер у Минхену. Ту Кле није учествовао али је за један часопис написао рецензију. На другој њиховој изложби је учествовао и Кле, а после изложби у Минхену излагали су и у другим градовима као на пример у Келну и Берлину.
Године 1914. године Паул Кле је са Франц Марком и Лујом Моајеом посетио Тунис. На овом путу Кле налази приступ ка боји и у свој дневник уписује: " ... ја и боја смо једно. Ја сам сликар".
Баухаус
[уреди | уреди извор]У Првом светском рату 1920. године Кле је позван у немачку армију али као сликар је имао среће и није распоређен за фронт већ је радио на маскирним узорцима за авионе, но у рату је изгубио своје пријатеље Аугуст Макеа и Франц Марка.
I у армији је Кле имао привилегије да излаже и у галерији Штурм у Берлину излагао је више апстрактних акварела. Из армије је отпуштен 1918. године.
Године 1920. је била његова ретроспективна изложба у Минхену и тада постаје признат сликар. Тако је добио понуду да предаје сликарство у Баухаусу у Вајмару- школи коју је основао Валтер Гропијус. Примио је понуду и освануо је са Кандинским на равном и академском нивоу, прво је радио као руководилац радионица а после су обојица водили властита предавања сликарства.
Баухаус је била прогресивна школа и морала је да се бори против конзервативних схватања национал- социјалиста. Баухаус се преселио у Десау у зграду коју је пројектовао сам Валтер Гропијус и у којој су били и станови за педагоге и где је и Паул Кле становао. Обојица (Кле и Кандински) интензивно предају на Баухаусу. После кратког премештања у Берлин 1932. године Баухаус је укинут.
Кле је на Баухаусу остао до 1930. године и после је примио професуру на диселдорфској академији. После наступа нацизма као "дегенерисани уметник" он је отпуштен.
Умро је 29. јуна 1940. године у Локарно-Мурату.
Његова дела су после његове смрти приказивана на Документима 1 године 1955. Документима 2 године 1959. и Докумантима 3 1964. године у Каселу.
Литература
[уреди | уреди извор]- Историја уметности H.W. Janson, Београд 1982.
- Енциклопедија ликовних умјетности, L.З. ФНРЈ, Загреб 1959.
- Мала просветина енциклопедија, Београд, 1959.
- Свет умениа, ИКАР, Братислава 2002.
- Спознаме умение Р. Дицкенсова а M. Гриффилдова, Б. Бyстрица 2004.
- Дејинy умениа, Младé летá Братислава 2001.
- Световé дејинy умениа, Б.Ф. Грослиер, Ларуссе, Праха 1996.
- ск Wикипедиа
Вањске везе
[уреди | уреди извор]- Паул Клее Паинтингс, Биограпхy, анд Хисторицал Информатион Архивирано 2006-11-25 на Wаyбацк Мацхине-у
- Зентрум Паул Клее - Тхе Паул Клее мусеум ин Берн Архивирано 2006-06-28 на Wаyбацк Мацхине-у
- Цуррент еxхибитионс анд цоннецтион то галериес ат Артфацтс.Нет
- Паул Клее – Сwиссинфо wеб специал Архивирано 2006-11-17 на Wаyбацк Мацхине-у
- Паул Клее ат тхе Мусеум оф Модерн Арт (МоМА)
- Паул Клее ат Олга'с Галлерy
- Паул Клее ат Фамоус Артистс Галлерy