Nefelin
Nefelin, eller eleolit, är ett natrium-aluminiumsilikatmineral, som står fältspat nära. Båda är tektosilikater men nefelin innehåller betydligt mindre kisel.
Nefelin | |
![]() | |
Kategori | Silikatmineral |
---|---|
Kemisk formel | (Na,K)AlSiO4 |
Färg | Vit, grå, brun, brungrå, rödaktigt vit |
Kristallstruktur | Hexagonala |
Spaltning | Dålig |
Brott | Svagt mussligt |
Hårdhet (Mohs) | 5,5–6 |
Glans | Glasglans - fettglans |
Ljusbrytning | nω=1,529–1,546 nε=1,526–1,542 |
Dubbelbrytning | δ=0,003 till 0,004 |
Optisk karaktär | Enaxligt negativ[1] |
Transparens | Transparent till nästan opak [2] |
Fluorescens | Ingen (dock fluorescerar nefelin från Almunge rött till orange i kortvågigt UV-ljus[3] |
Streckfärg | Vit |
Specifik vikt | 2,55–2,65 |
Radioaktivitet | Ickeradioaktiv |
Övrigt | Icke-magnetisk |
Mineralet är färglöst eller endast svagt färgat (eleolit), samt glas- eller fettglänsande.
Etymologi
redigeraNefelin hittades på Monte Somma i Italien först 1801 och beskrevs av René Just Haüy. Han gav mineralet namnet nefelin efter det grekiska ordet νεφέλη (Nephele = moln) eftersom det sönderdelas av starka syror och bildar ett kiselsyramoln. (Styckets innehåll hämtat 2018-01-13 från tyska wp Nephelin)
Förekomst
redigeraNefelin förekommer vanligen endast i bergarter med obetydlig kiselhalt och finns då som fältspatsubstitut. Samma roll spelar mineralet leusit som är kaliumhaltigt.
Det är en huvudsaklig beståndsdel i nefelinsyenit, som förekommer på Grönland, i sydliga Norge och i Sverige, samt nefelinbasalt, fonolit med flera bergarter. Stora rena stycken förekommer främst vid Langesundsfjorden i Norge. Fyndplatser i Sverige är Alnön i Medelpad, Norra Kärr i Småland, Siksjöberg i Dalarna och Almunge i Uppland.[3]
Användning
redigeraNefelin kan användas i stället för fältspat inom glas- och keramikindustrin. Det förekommer också att mineralet används för tillverkning av aluminiumoxid och soda samt inom cementindustrin.
Källor
redigeraMeyers varulexikon, Forum, 1952
Noter
redigera- ^ http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/nepheline.pdf Handbook of Mineralogi
- ^ http://rruff.info/doclib/hom/nepheline.pdf
- ^ [a b] L-H Hedin, M Jansson 2007, Mineral i Sverige, sidan 198, ISBN 978-91-88528-58-2
- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Nepheline, 21 februari 2012.