GLASILO
FUTURE
VOLUMEN 5 BROJ 4
PROSINAC 2022.
PUBLIKACIJA FUTURE - STRUČNO-ZNANSTVENA UDRUGA ZA PROMICANJE ODRŽIVOG RAZVOJA, KULTURE I MEĐUNARODNE SURADNJE, ŠIBENIK
ISSN 2623-6575
UDK 63
UDK 63
ISSN 2623-6575 (Online)
Glasilo Future (2022) 5 (4)
Glasilo Future
Stručno-znanstveni časopis
Nakladnik:
FUTURA
Sjedište udruge: Šibenik
Adresa uredništva:
Bana Josipa Jelačića 13 a, 22000 Šibenik, Hrvatska / Croatia
/ : +385 (0) 022 218 133
: urednistvo@gazette-future.eu / editors@gazette-future.eu
: www.gazette-future.eu
Uređivački odbor / Editorial Board:
Nasl. doc. dr. sc. Boris Dorbić, prof. struč. stud. – glavni i odgovorni urednik / Editor-in-Chief
Emilija Friganović, dipl. ing. preh. teh., v. pred. – zamjenica g. i o. urednika / Deputy Editor-in-Chief
Ančica Sečan, mag. act. soc. – tehnička urednica / Technical Editor
Antonia Dorbić, mag. art. – zamjenica tehničke urednice / Deputy Technical Editor
Prof. dr. sc. Željko Španjol
Mr. sc. Milivoj Blažević
Vesna Štibrić, dipl. ing. preh. teh.
Gostujuća urednica / Guest editor / (2022) 5(4) – Izv. prof. dr. sc. Mara Marić
Međunarodno uredništvo / International Editorial Board:
Dr. sc. Gean Pablo S. Aguiar – Savezna republika Brazil (Universidade Federal de Santa Catarina)
Prof. dr. sc. Kiril Bahcevandziev – Portugalska Republika (Instituto Politécnico de Coimbra)
Prof. dr. sc. Martin Bobinac – Republika Srbija (Šumarski fakultet Beograd)
Prof. dr. sc. Zvezda Bogevska – Republika Sjeverna Makedonija (Fakultet za zemjodelski nauki i hrana Skopje)
Dr. sc. Bogdan Cvjetković, prof. emeritus – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Duška Ćurić – Republika Hrvatska (Prehrambeno-biotehnološki fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Margarita Davitkovska – Republika Sjeverna Makedonija (Fakultet za zemjodelski nauki i hrana Skopje)
Prof. dr. sc. Dubravka Dujmović Purgar – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Josipa Giljanović – Republika Hrvatska (Kemijsko-tehnološki fakultet u Splitu)
Prof. dr. sc. Semina Hadžiabulić – Bosna i Hercegovina (Agromediteranski fakultet Mostar)
Prof. dr. sc. Péter Honfi – Mađarska (Faculty of Horticultural Science Budapest)
Prof. dr. sc. Mladen Ivić – Bosna i Hercegovina (Univerzitet PIM)
Doc. dr. sc. Anna Jakubczak – Republika Poljska (Uniwersytet Technologiczno-Przyrodniczy w Bydgoszczy)
Dr. sc. Željko Jurjević – Sjedinjene Američke Države (EMSL Analytical, Inc., North Cinnaminson, New Jersey)
Prof. dr. sc. Mariia Kalista – Ukrajina (National Museum of Natural History of National Academy of Sciences of Ukraine, Kyiv)
Prof. dr. sc. Tajana Krička – Republika Hrvatska(Agronomski fakultet Zagreb)
Doc. dr. sc. Dejan Kojić – Bosna i Hercegovina (Univerzitet PIM)
Slobodan Kulić, mag. iur. – Republika Srbija (Srpska ornitološka federacija i Confederation ornitologique mondiale)
Prof. dr. sc. Branka Ljevnaić-Mašić – Republika Srbija (Poljoprivredni fakultet Univerziteta u Novom Sadu)
Doc. dr. sc. Zvonimir Marijanović – Republika Hrvatska (Kemijsko-tehnološki fakultet u Splitu)
Semir Maslo, prof. – Kraljevina Švedska (Primary School, Lundåkerskolan, Gislaved)
Prof. dr. sc. Ana Matin – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Elizabeta Miskoska-Milevska – Republika Sjeverna Makedonija (Fakultet za zemjodelski nauki i hrana)
Prof. dr. sc. Bosiljka Mustać – Republika Hrvatska (Sveučilište u Zadru)
Prof. dr. sc. Ayşe Nilgün Atay – Republika Turska (Mehmet Akif Ersoy University – Burdur, Food Agriculture and Livestock School)
Prof. dr. sc. Tatjana Prebeg – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Bojan Simovski – Republika Sjeverna Makedonija (Fakultet za šumarski nauki, pejzažna arhitektura i ekoinženering "Hans Em" Skopje)
Prof. dr. sc. Davor Skejić – Republika Hrvatska (Građevinski fakultet Zagreb)
Akademik prof. dr. sc. Mirko Smoljić, prof. struč. stud. – Republika Hrvatska (Sveučilište Sjever, Varaždin/Koprivnica, Odjel ekonomije)
Prof. dr. sc. Nina Šajna – Republika Slovenija (Fakulteta za naravoslovje in matematiko)
Doc. dr. sc. Mladenka Šarolić – Republika Hrvatska (Kemijsko-tehnološki fakultet u Splitu)
Prof. dr. sc. Andrej Šušek – Republika Slovenija (Fakulteta za kmetijstvo in biosistemske vede Maribor)
Prof. dr. sc. Elma Temim – Bosna i Hercegovina (Agromediteranski fakultet Mostar)
Doc. dr. sc. Merima Toromanović – Bosna i Hercegovina (Biotehnički fakultet Univerziteta u Bihaću)
Prof. dr. sc. Marko Turk – Republika Hrvatska (Visoka poslovna škola PAR)
Prof. dr. sc. Ivana Vitasović Kosić – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Prof. dr. sc. Ana Vujošević – Republika Srbija (Poljoprivredni fakultet Beograd)
Sandra Vuković, mag. ing. – Republika Srbija (Poljoprivredni fakultet Beograd)
Prof. dr. sc. Vesna Židovec – Republika Hrvatska (Agronomski fakultet Zagreb)
Grafička priprema: Ančica Sečan, mag. act. soc.
Objavljeno: 31. prosinca 2022. godine.
Časopis izlazi u elektroničkom izdanju dva puta godišnje, krajem lipnja i prosinca, a predviđena su i dva specijalna izdanja tijekom godine iz
biotehničkog područja.
Časopis je besplatan. Rukopisi i recenzije se ne vraćaju i ne honoriraju.
Autori/ce su u potpunosti odgovorni/e za sadržaj, kontakt podatke i točnost engleskog jezika.
Umnožavanje (reproduciranje), stavljanje u promet (distribuiranje), priopćavanje javnosti, stavljanje na raspolaganje javnosti odnosno
prerada u bilo kojem obliku nije dopuštena bez pismenog dopuštenja Nakladnika.
Sadržaj objavljen u Glasilu Future može se slobodno koristiti u osobne i obrazovne svrhe uz obvezno navođenje izvora.
Časopis je indeksiran u CAB Abstract (CAB International).
UDK 63
ISSN 2623-6575 (Online)
Glasilo Future (2022) 5 (4)
Glasilo Future
Stručno-znanstveni časopis
FUTURA – stručno-znanstvena udruga za promicanje održivog razvoja, kulture i međunarodne suradnje, Bana Josipa Jelačića 13 a,
22000 Šibenik, Hrvatska
(2022) 5 (4) 01–138
SADRŽAJ:
Str.
Izvorni znanstveni rad (original scientific paper)
Alka Turalija
Biljne vrste antropogenih travnjaka i hodnih površina u gradu Osijeku
Plant species of lawns and walking surfaces in the city of Osijek …………………………….
01–20
Pregledni rad (scientific review)
Sanja Gašparović, T. Jukić
Uloga zelene infrastrukture u urbanoj obnovi Gornjega grada i Kaptola
The Role of Green Infrastructure in the Urban Renewal of Zagreb’s Upper Town and
Kaptol………………………………………………………………………………………….
21–36
Petra Pereković, Monika Kamenečki, Ines Hrdalo, Dora Tomić Reljić
Pristup određivanju jedinstvene tipologije gradskih krajobraza
Approach to the setting of a unique typology of urban landscapes ……………...……………
37–56
M. Stojić, Mara Marić, B. Dorbić
Dudanov park u Kaštel Kambelovcu
Dudan's Park in Kaštel Kambelovac ……………………………….………………………….
57–77
Ema Grbčić, Ines Hrdalo
Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
Landscape analyses: possibilities of slaughterhouse revitalisation in Zagreb ………………...
78–109
Stručni rad (professional paper)
Ivana Vitasović Kosić, Lara Ćuk, Mara Marić
Perivoj dvorca Erdödy u gradu Jastrebarsko s osvrtom na dendrofloru perivoja
Erdödy castle Park in the town of Jastrebarsko with the a review on the dendroflora of the
Park …………………………………………………………………………………...……….
110–130
Nekategorizirani rad (uncategorised paper)
B. Dorbić
Prikaz knjige
Book review …………………………………………………………...………………………
131–136
Upute autorima (instructions to authors) ……………………...……………………………..
137–138
UDK 63
ISSN 2623-6575 (Online)
Glasilo Future (2022) 5 (4)
Riječ gostujuće urednice [(2022) 5(4)]
Poštovani čitatelji Glasila Future,
ovaj poseban broj posvećen je temi "Planiranje i uređenje gradskih krajobraza". Tema gradskih
krajobraza, kao opći termin uključuje širok raspon tema; od ustanovljavanja sustava zelene
infrastrukture grada, revitalizacije zapuštenih predjela grada, obnove povijesnih perivoja gradova,
vegetacijske komponente zastupljene u gradovima i drugih. To su teme koje su posebno aktualne u
vremenu u kojem živimo, kada gradovi diljem Hrvatske pokreću izradu strategija i programa zelene
infrastrukture, tog iznimno važnog "sloja" suvremenog i održivog grada 21. stoljeća.
Izrazito mi je drago što su temi odazvali, u Hrvatskoj još uvijek malobrojne znanstvenice i
znanstvenici koji se bave temom krajobraza, pristupajući temi s različitih ali vrlo aktualnih motrišta, i
to s više hrvatskih znanstvenih i obrazovnih institucija; Arhitektonski fakultet Sveučilišta u Zagrebu,
Agronomski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, Fakultet agrobiotehničkih znanosti Sveučilišta Josipa
Jurja Strossmayera u Osijeku, Veleučilište "Marko Marulić" u Kninu, Sveučilište u Dubrovniku.
U radu doc. dr. sc. Alke Turalije je na temelju detaljnih terenskih izvida i analiza klimatoloških
podataka prikazana vrlo detaljno pojavnost biljnih vrsta u okviru antropogenih travnjaka i hodnih
površina u gradu Osijeku, njihova potencijalna invazivnost odnosno korisnost u primjeni. Izv. prof. dr.
sc. Sanja Gašparović i Prof. dr. sc. Tihomir Jukić prezentirali su postojeće stanje i tipove zelenih
površina u okviru Gornjeg grada i Kaptola u Zagrebu, u kontekstu recentnih obnova i formiranja
sustava zelene infrastrukture kao značajnog čimbenika cjelovite obnove. U radu izv. prof. dr. sc. Petre
Pereković, doc. art. Monike Kamenečki, doc. dr. sc. Ines Hrdalo, doc. dr. sc. Dore Tomić Reljić dat je
vrijedan doprinos usustavljivanju i određivanju jedinstvene tipologije gradskih krajobraza, a koja je
primjenjiva za različite razine prostorno planske i studijske dokumentacije. Miro Stojić, izv. prof. dr.
sc. Mara Marić i doc. dr. sc. Boris Dorbić, prof. struč. stud. prezentirali su povijesnu genezu
Dudanovog parka u Kaštel Kambelovcu, analizirali projekt obnove i postojeću situaciju te proveli
anketno ispitivanje aspiracija korisnika prostora u odnosu na postojeće namjene parka. Ema Grbčić i
doc. dr. sc. Ines Hrdalo su s aspekta krajobraznog planiranja analizirale mogućnosti prenamjene
povijesnog industrijskog postrojenja nekadašnje klaonice u gradu Zagrebu, te usporedbom s
inozemnim sukladnim infrastrukturnim projektima preobrazbe povijesnih industrija, predložile
moguće modele revitalizacije prostora. Izv. prof. dr. sc. Ivana Vitasović Kosić, Lara Ćuk i izv. prof.
dr. sc. Mara Marić su analizirale i dale osvrt na dendrofloru perivoja dvorca Erdödy u gradu
Jastrebarskom. Na kraju ovog broja, nasl. doc. dr. sc. Boris Dorbić, prof. struč. stud. je donio vrlo
ekstenzivan prikaz knjige Otok na kojem cvjetaju limuni – Vrtovi nadvojvode Maksimilijana
UDK 63
ISSN 2623-6575 (Online)
Glasilo Future (2022) 5 (4)
Habsburškog na otoku Lokrumu, autorice Mare Marić, koja je ocijenjena najboljim izdanjem ogranka
te je dobila nagradu Matice hrvatske za 2022. godinu Ivan Kukuljević Sakcinski.
Izv. prof. dr. sc. Mara Marić
Gostujuća urednica [(2022) 5(4)]
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
Landscape analyses: possibilities of slaughterhouse revitalisation in Zagreb
Ema Grbčić1,2, Ines Hrdalo1*
pregledni znanstveni rad (scientific review)
doi: 10.32779/gf.5.4.5
Citiranje/Citation3
Sažetak
Gospodarske i ekonomske promjene s početka 21. stoljeća uvelike su utjecale na urbanizam i način
života rezultirajući stvaranjem napuštenog industrijskog nasljeđa dok je ekspanzivan rast gradova
uzrokovao njihov neprikladni smještaj u središtu gradova. Kao odgovor na takve prostorne probleme
javljaju se tendencije razmatranja uloge postindustrijskog krajobraza u planiranju grada, industrijskog
nasljeđa kao baštine i resursa te sastavnog dijela kolektivnog i povijesnog identiteta. Stoga rad daje
uvid u povijesni aspekt, razvoj, značaj te trenutne trendove u svijetu i Hrvatskoj po pitanju
vrednovanja industrijskih krajobraza. Na primjeru Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu radom
se nastoji ukazati na važnost i potencijale takvih područja koji revitalizacijom mogu utjecati na urbanu
regeneraciju četvrti ili grada. Temeljem istraživanja i komparativne analize relevantnih primjera te
terenskog obilaska i inventarizacije predmetne lokacije predlaže se revitalizacija Gradske klaonice i
stočne tržnice u Zagrebu te se zaključuje kako je prenamjenom kompleksa moguće stvoriti novu
gravitacijsku točku grada prepoznatljivog identiteta s značajnim pozitivnim utjecajem na ekološko
stanje okoliša lokacije. Predmetnim slučajem nastoji se prikazati model revitalizacije gdje je posebni
naglasak stavljen na krajobrazne vrijednosti i vrijednosti otvorenog prostora kao kulturnog, društvenog
i ekološkog fenomena.
Ključne riječi: industrijski krajobraz, industrijsko nasljeđe, prenamjena, Zagreb.
Abstract
The economic changes of the beginning of the 21st century greatly influenced urban planning and
lifestyle, resulting in the creation of an abandoned industrial heritage, while the expansive growth of
Sveučilište u Zagrebu Agronomski fakultet, Zavod za ukrasno bilje, krajobraznu arhitekturu i vrtnu umjetnost,
Svetošimunska 25, 10000 Zagreb, Republika Hrvatska
*E-mail: ihrdalo@agr.hr (Dopisna autorica)
2
Studentica Krajobrazne arhitekture
3
Grbčić, E., Hrdalo, I. (2022). Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu.
Glasilo Future, 5(4), 78–109. / Grbčić, E., Hrdalo, I.. (2022). Landscape analyses: possibilities of
slaughterhouse revitalisation in Zagreb. Glasilo Future, 5(4), 78–109.
1
78
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
cities caused their inappropriate location in the center of cities. As a response to such spatial problems,
there are tendencies to consider the role of the post-industrial landscape in city planning, industrial
heritage as a resource and an integral part of collective and historical identity. Therefore the work
provides an insight into the historical aspect, development, significance and current trends in the world
and in Croatia regarding validation of industrial landscapes. Using the example of the City
Slaughterhouse and Cattle Market in Zagreb, the work tries to point out the importance and potential
of such areas, which through revitalization can influence the urban regeneration of a neighborhood or
city. On the basis of research and comparative analysis of relevant examples, as well as a field visit
and inventory of the location in question, the revitalization of the City Slaughterhouse and Livestock
Market in Zagreb is proposed, and it is concluded that by repurposing the complex, it is possible to
create a new gravitational point of the city with a recognizable identity with a significant positive
impact on the environmental condition of the location. The case in question tries to present a model of
revitalization where special emphasis is placed on landscape values and values of open space as a
cultural, social and ecological phenomenon.
Key words: industrial landscape, industrial heritage, conversion, Zagreb.
Uvod
Razvitak industrijske proizvodnje početkom 19. stoljeća postaje generator gospodarskog razvoja
pojedinih država što je povratno utjecalo na društvenu strukturu i prostornu organizaciju naseljavanja
srednjoeuropskih gradova. Druga polovica 20. stoljeća donosi proces deindustrijalizacije koji se
očituje u propadanju industrije te generalnom smanjenju zaposlenosti u navedenoj djelatnosti (Bernard
et al., 2017). S takvim trendom nastupili su procesi globalizacije, urbanizacije i ekonomske konverzije
koji su preusmjerili gospodarski i društveni razvoj te doveli do napuštanja tradicionalne industrijske
proizvodnje rezultirajući nizom napuštenih industrijskih objekata i ekološki degradiranih krajobraza
prepuštenih devastaciji (Zhnag et al., 2021).
Industrijski krajobraz, TICCIH (Međunarodni odbor za očuvanje Industrijske baštine) definira kao
materijalne i nematerijalne "ostatke industrijske kulture koji posjeduju povijesnu, tehnološku,
društvenu, arhitektonsku ili znanstvenu vrijednost", a mogu biti sastavni dio "naselja te prirodnih i
urbanih krajobraza, stvorenih za industrijske procese ili kao rezultat njihova djelovanja" (TICCIH,
2003). Ovakvom definicijom obuhvaćena je ne samo graditeljska baština, već i industrijski krajobraz u
cijelosti koji je nastao za potrebe ili pod utjecajem industrijskog pogona, a također podrazumijeva
otvorene prostore. Kao odgovor na takve prostorne strukture javljaju se tendencije razmatranja uloge
postindustrijskog krajobraza u planiranju grada, industrijskog nasljeđa kao baštine i resursa te
sastavnog dijela kolektivnog i povijesnog identiteta (Zhnag et al., 2021). Potreba za očuvanjem
industrijskog nasljeđa naročito je važna u kontekstu današnjeg vremena globalizacije kada dolazi do
gospodarske, društvene, političke i kulturne homogenizacije suvremenog svijeta. Posebnu vrijednost
79
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
takvi prostori imaju za očuvanje zajednice gdje je nasljeđe usađeno u kolektivnu memoriju što
potpomaže kreiranju osobnog i mjesnog identiteta (Castello, 2006). Edensor (2005) također govori o
industrijskom nasljeđu u kojemu prepoznaje važnost povijesne i kulturne vrijednosti za lokalnu
zajednicu u kontekstu industrijske estetike za koju kaže da čini potencijal za odvijanje neformalnih
aktivnosti u funkcionalno nedorečenim prostorima fleksibilnim za društvene potrebe. Takva percepcija
o industrijskom nasljeđu, za Edensona, proizlazi iz razmišljanja o industrijskom dijelu urbanog
prostora prepoznatljive estetike i nekad strogo definiranih funkcija koji danas može doprinjeti
demokratskom procesu izražavanja i djelovanja lokalne zajednice baziranog na pristupu "odozdo
prema gore" (Edensor, 2005). S obzirom da industrijsko nasljeđe čini kulturnu baštinu te da je
povezano s osobnim i kolektivnim doživljajem identiteta, nužno mora biti tretirano kao oblik javnog
dobra dostupnog javnosti bez društvene i imovinske diskriminacije (Cizler, 2014). Njihovom
revitalizacijom nastoji im se pridodati nova funkcija kako bi se spriječila daljnja devastacija te postigla
ekonomska, kulturna i društvena korist. Prijetnju obnovi industrijskih kompleksa čine negativne
razvojne politike koje mogu narušiti odnos javnog i privatnog interesa rezultirajući zanemarivanjem
javnog te rasta komercijalnih i potrošačkih vrijednosti u rukama korporacija (što potencijalno može
ugroziti kulturnu baštinu i povezanost zajednice s lokacijom). U takvim okolnostima potrebno je
balansirati između javnih i privatnih interesa te prošlosti, sadašnjosti i budućnosti kompleksa u
kontekstu održivosti koja istovremeno obuhvaća ekonomiju, društvo i okoliš (Cizler, 2014).
Nastavno na navedenu problematiku predmet istraživanja je analiza dostupne literature o načinima i
pristupima revitalizaciji industrijskih krajobraza kroz relevantne primjere izvedene revitalizacije
industrijskog nasljeđa. Navedene spoznaje koristit će se pri inventarizaciji i analizi na primjeru
Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu kako bi se mogla predložiti njezina revitalizacija.
Spomenuti objekt istraživanja među prvim je projektima ostvarenja sukladno zamišljenom planu
razvoja industrijske zone iz 1898. godine koji danas ostavlja veliki otisak u urbanom tkivu grada zbog
propadanja nekadašnje funkcije te izostanka pronalaska nove (Barišić, 2015).
Shodno postavljenom predmetu i cilju istraživanja definirana je hipoteza kako se revitalizacijom
industrijskog krajobraza kompleksa Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu može postići nova
gravitacijska točka grada koja svojom namjenom tvori prostorni identitet unutar zadanog urbanog
konteksta te značajno doprinosi stanju okoliša.
Materijali i metode
Rad se temelji na proučavanju stručne literature o samoj povijesti klaonice, a znanja su nadopunjena
proučavanjem povijesnih kartografskih prikaza te satelitskih snimaka promatrane lokacije pri čemu su
korištene metode sinteze i analize u svrhu preglednog predočavanja informacija. Također su
proučavani relevantni primjeri revitalizacije industrijskih krajobraza u svijetu i Hrvatskoj kako bi, uz
pomoć komparativne analize, poslužili kao primjeri različitog načina rješavanja problema i
80
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
pridodavanja novih funkcija te kako bi se moglo usporediti stanje u Hrvatskoj i svijetu po pitanju
pristupa revitalizaciji. Navedena metoda je uvriježena u svim znanstvenim disciplinama, a posebnu
važnost ima u sociološkim istraživanjima pa je time često korištena u arhitektonskim i krajobrazno
arhitektonskim znanstvenim radovima. Metoda se bazira na uspoređivanju dva ili više elemenata s
težnjom otkrivanja novih premisa koristeći suprotne ili slične strukture i procese u svrhu pronalaženja
općih uzoraka (Rueschemeyer, 1982; Longhofer et al., 2016). Komparativne analize se često koriste
kod usporedbe različitih primjera urbanističkog planiranja raznolikih prostora baziranih na
istraživanjima povijesnih primjera koristeći povijesne karte i arhivske podatke (Choay, 1969; Trancik,
1986). Za potrebe komparacije referentnih primjera, definirani su kriteriji njihove usporedbe koji su
proizašli iz analize pionirskog projekta revitalizacije industrijske baštine Duisburg Nord. Za
određivanje parametara usporedbe: veličina lokacija referentnih primjera, udjela njihovih otvorenih
površina i definiranja njihove lokacije unutar grada, odnosno udaljenosti od središta, korištene su
digitalne satelitske snimke. Istraživanjem literature dobiveni su podaci o utjecaju planirane uloge na
uže gradsko područje ili na širu gradsku sliku i identitet te načine financiranja obnove i revitalizacije.
Posljednja grupa parametara komparacije proizašla je iz analiza referentnih primjera kroz upotrebe
načela obnove (reinterpretacija, tzv. "prostorno recikliranje", estetska transformacija) po metodi koju
je koristio Wilacher (2009) proučavajući pionirski rad krajobrazne obnove Duisburg-Norda ("Learning
from Duisburg-Nord”). "Prostorno recikliranje" Weilacher definira kao princip suprotan načelima
klasičnog recikliranja materijala jer se temelji prvenstveno na davanju nove namjene cijelini,
izbjegavajući razvijanje samo pojedinačnih elemenata. Načelo estetske transformacije, koje Weilacher
koristi, postiže se putem implementacije novih elemenata, čime se pridodaje vrijednost nečemu što se
smatra bezvrijednim ili nema funkciju (misleći na industrijsku baštinu) (Weilacher, 2009). Prisutnost
načela ekološkog oblikovanja analizirano je primjenom metode istraživanja iz doktorata "Ekološko
oblikovanje kao paradigma suvremenog krajobraznog oblikovanja” (Rechner Dika, 2012).
U svrhu adekvatne procjene lokacije, pristupilo se terenskom obilasku 6. siječnja 2022. koji je
poslužio kao temelj za provedbu inventarizacija i analiza predmetne lokacije. Inventarizacije
podrazumijevaju pregled lokacije u smislu prisutnih struktura ili funkcija u njezinoj neposrednoj
okolini i unutar prostora obuhvata. Shodno analiziranim referentnim primjerima, inventarizacija
lokacije se sastojala od ček lista koje su se odnosile na veličinu lokacije, udio otvorenih površina,
definiranja lokacije unutar grada i udaljenosti od središta, utjecaj planirane uloge na uže gradsko
područje ili na širu gradsku sliku te upotrebu načela obnove (reinterpretacije, "prostornog
recikliranja", estetske transformacije, ekološko oblikovanje). Prikupljeni podaci su temelj provedbe
ključnih analize (kao i usporedbe podataka lokacije klaonice s podacima dobivenim iz istraživanja
referentnih primjera) koje su okvir donošenja konačnih odluka o smjeru razvoja i pristupu rješavanja
prostornih problema predmetne lokacije.
Na predmetnoj lokaciji je, u fazi planiranja revitalizacije, primijenjen princip koji se koristi za
planiranje sustava otvorenih površina u gradu Beču objašnjen u strateškom dokumentu "Novi
81
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Urbanistički plan uređenja STEP 2025." koji predviđa formiranje lokalnih zelenih planova u svrhu
lociranja dvanaest tipova otvorenih prostora različitih karaktera i načina korištenja u gradski prostor
sukladno društvenim i ekološkim potrebama. Takav princip primijenjen je i pri zoniranju revitalizacije
Gradske klaonice, gdje su zelene površine kategorizirane u četiri skupine te im je sukladno njihovim
predispozicijama pridodana prikladna namjena.
Prikaz relevantnih primjera prenamjene industrijskih kompleksa
Kako bi se ilustrirali mogući poželjni scenariji te pristupi realizaciji revitalizacije, provedena je analiza
relevantnih primjera koji su sažeto prezentirani u nastavku, a odabrani su s obzirom na kriterije
objašnjene u poglavlju materijala i metoda. Analiza hrvatskih projekata revitalizacije je poslužila kako
bi se ustanovila trenutna situacija i trendovi u domaćim okvirima te omogućila usporedba sa
trendovima u svijetu.
Pionirski projekt koji danas predstavlja uzor revitalizacije industrijskih parkova je Park Duisburg Nord
u Njemačkoj (slika 1), u središtu ruhrskog područja, udaljen 5 km od Duisburga. U prošlosti je
lokacija činila proizvodni prostor industrije čelika i željeza koja je 80 godina odolijevala raznim
svjetskim ekonomskim i društvenim previranjima, do napuštanja industrije krajem 20. stoljeća i
pokretanja inicijative obnove i prenamjene (Landschaftspark Duisburg-Nord, 2022). Projektantsko
rješenje firme Latz+Partner zamišljeno je kao javni park površine 230 ha s različitim namjenama od
rekreacije do kulturnih sadržaja za različite društvene i dobne skupine. Projekt predstavlja jedno od
najvažnijih ostvarenja njemačkog krajobraznog arhitekta Petera Latza koji je promijenio percepciju
industrijskog nasljeđa te pokrenuo trend obnove u ostatku Europe zbog čega se danas njegov projekt
revitalizacije industrijske baštine smatra pionirskim (Weilacher, 2008; James-Chakraborty, 2010).
Projekt parka realiziran je u sklopu programa Internationale Bauausstellung (IBA) Emscherpark 1989.
– 1999., s ciljem stvaranja nove konceptualne osnove ruhrskog područja koja restrukturira urbanizam
regije, tvori (novi) prostorni identitet te doprinosi ekološkoj, socijalnoj i gospodarskoj transformaciji
regije (Internationale Bauausstellung, 2022). IBA Emscherpark pokrenula je država Sjeverna RajnaVestfalija, a osim državnih sredstava, za financiranje su korištena federalna i EU sredstva (Internationale
Bauausstellung, 2022). Rješenje projekta se baziralo na načelima obnove vidljivima u prostornim
strukturama parka. Reinterpretacija postojećih struktura je vidljiva u prenamjeni visokih peći u
vidikovce, plinomjera u ronilački centar, željezničke pruge u biciklističke staze te spremnika za
hlađenje u element vode koji povećava ekološki potencijal lokacije (Landschaftspark Duisburg-Nord,
2022). Načelo prostornog recikliranja je vidljivo na razini cijele lokacije koja se cijelovito planirala
kao jedinstveno integralno rješenje. Načelo estetske transformacije primijećeno je u neposrednoj
okolici dominantnih industrijskih struktura gdje je u njihovom podnožju implementiran mrežni uzorak
sadnje drveća što doprinosi vizualnom povezivanju elemenata industrije i ambijentalnim vrijednostima
prostora.
82
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
U tom kontekstu važnu ulogu imaju krajobrazni elementi koji nose ambijentalnu vrijednost i doprinose
boravišnim kvalitetama napuštenih industrijskih struktura. Projekt je važan i s ekološkog aspekta zbog
brojnosti staništa i vrsta koje se pojavljuju te zbog značajnosti površine od 230 ha čime se
stanovništvu omogućuje doticaj s prirodom uz što se paralelno provodi i indirektna edukacija (Keil,
2019). Prostor bivše industrije, proglašen je prirodnim rezervatom, unutar kojeg su razlučene različite
zone korištenja, zona stvaranja novog krajobraza i zone prepuštanja prirodnim procesima (Dallos,
2021; Internationale Bauausstellung, 2022). Iako je projektantski tim koristio ekološko oblikovanje
koje se očituje prepuštanjem dijelova područja procesu sukcesije i očuvanjem struktura na lokaciji,
ono je imalo zanemariv utjecaj na sveukupno oblikovanje parka (Rechner Dika, 2012).
Slika 1. Park Duisburg Nord u Njemačkoj (Izvor: Landschaftspark Duisburg-Nord, 2022)
Figure 1. Park Duisburg Nord in Germany (Source :Landschaftspark Duisburg-Nord, 2022)
83
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Klaonica Matadero u Madridu (slika 2) obuhvaća dvadeset paviljonskih zgrada industrijske arhitekture
izgrađenih između 1908. i 1928. godine, a prostiru se na parceli od 7,6 ha (Tello, 2008). Kompleks se
nalazi u širem centru grada udaljenom 2,8 km zračne linije od povijesne jezgre. Prenamjena
kompleksa razmatrana je u kontekstu položaja unutar grada kako bi dobila adekvatnu funkciju.
Temeljem analize odlučeno je kako će lokacija djelovati kao gravitacijska točka juga grada i nastavak
kulturne osi Madrida, koja putem avenije, u smjeru sjever-jug, povezuje niz arhitektonskih građevina
različitih stilova (Siza & Hernandez Leon, 2003; Arquitectura Viva, 2018). Kulturna os predstavlja
urbanistički plan revitalizacije centra grada kojemu je cilj reducirati motorizirani promet te vratiti
urbani parter na korištenje građanima, a sve u svrhu kulturne i socijalne regeneracije gradskog života
(Siza & Hernandez Leon, 2003). Projekt je započeo 2006. godine od kada se provodi etapno, a bazira
se na interdisciplinarnoj suradnji javnog i privatnog sektora te javnosti i stručnjaka koji nastoje
realizirati viziju multidisciplinarnog kulturnog središta kojeg je strateški oblikovao javni gradski
sektor. Inicijativa se sastoji od dvije ključne točke: pristupa "odozdo prema gore", gdje su glavni
akteri, građani koji definiraju lokalne potrebe te privatna i javna ulaganja koja odgovaraju na potražnju
(Daldanise et al., 2018). Na takav se način postiže društveni razvoj i očuvanje industrijskog i
kulturnog nasljeđa te ekonomska održivost. Obnovom kompleksa morali su se zadovoljiti kriteriji
poštivanja prostorne i konstrukcijske organizacije skladišta uz oplemenjivanje novom reverzibilnom
arhitekturom u skladu s industrijskim karakterom kompleksa (Arquitectura Viva, 2018). Takvim
nužnim zahtjevima, projektanti su reagirali inovativnim arhitektonskim instalacijama koje estetski i
funkcionalno transformiraju unutrašnjost objekata te postižu cjelovito prostorno recikliranje
kompleksa. Pri projektiranju su upotrebljavani materijali i njihove karakteristike na način da
reinterpretiraju nekadašnju namjenu i karakter bivše industrije. Otvorena površina unutrašnjosti bloka
se također nastoji revitalizirati različitim implementacijama multifunkcionalne urbane opreme koja
omogućuje raznoliko korištenje u skladu s potrebama zajednice.
Ovim projektom se problem neprikladnosti nekadašnje industrijske funkcije u visokourbaniziranoj
gradskoj cjelini rješava otvaranjem niza tema kao što su preliminarna pitanja planiranog projekta,
analize šireg i užeg konteksta, položaja u povijesnom gradu tj. tokom nastanka ali i njegov razvoj
unutar modernog grada, odnos s okolnim urbanizmom, modeli dizajna novih intervencija u prostoru te
odnos između javnog i privatnog interesa (Tello, 2008).
84
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 2. Klaonica Matadero u Madridu (Izvor: Flickr, 2010)
Figure 2. Matadero slaughterhouse in Madrid (Source: Flickr, 2010)
Treći primjer jest Stockley park u Londonu (slika 3) koji predstavlja transformaciju područja
nekadašnje šljunčare, a kasnije i odlagališta otpada površine 350 ha Šljunčara je počela s radom 1860.
godine te je djelovala gotovo sto godina, do iskorištenja resursa, nakon čega je uslijedila sanacija
zatrpavanjem krutim otpadom. Problem lokacije predstavlja činjenica da su se aktivnosti sanacije,
odnosno korištenje već degradiranog okoliša za potrebe odlagališta otpada, odvijale prije ekološkog
pokreta koji je inicirao uvođenje zakona o kontroli onečišćenja. Konačna sanacija izvršena je
prekrivanjem nanošenog otpada tankim nekvalitetnim slojem zemlje koji je sadržavao značajne
količine građevinskog materijala. Niz neodgovornog odnošenja prema okolišu, rezultiralo je
degradiranim krajobrazom koji djeluje kao izvor onečišćenja u neposrednoj blizini čovjekovog
okoliša. Lokacija se nalazi na zapadnom rubu grada, na području gdje završavaju predgrađa i počinje
zeleni pojas, odnosno 40 km od samoga gradskog središta. Zbog izdvojenosti od centra Londona,
lokacija ima povoljnu stratešku poziciju zbog blizine autoceste koja spaja London i Južni Wales,
obilaznice Londona te zračne luke Heathrow. Iako lokalne vlasti općine Londona nisu imali
raspoloživa sredstva za rješavanje ekoloških problema i razvoj lokacije, velika prednost područja bila
je činjenica da je obuhvat u cijelosti bio u njihovom posjedu. Rješenje je pronađeno u suradnji
lokalnih vlasti i udruženja privatnih inženjera koji su sporazumno definirali ugovor koji obvezuje
85
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
investitora na sanaciju čitavog područja i osiguranje javnog parka na većem dijelu obuhvata, a
zauzvrat dobiva dozvolu gradnje tehnološkog poslovnog parka niske gustoće na prostoru od 150 ha, na
jugu obuhvata. Sadržaji javnog parka definirani su od strane lokalnih vlasti nakon provedenih
konzultacija s javnošću (Walker et al., 2001). Poslovni centar oplemenjen je rekreativnim sadržajima
kao što su pješačke i biciklističke staze, trim staze, strukture za stolni tenis i golf teren dok ostale
otvorene površine omogućavaju organiziranje različitih grupnih aktivnosti kao što je joga ili pilates.
Konačan uspjeh odnosi se na stimuliranje obnove teško kontaminiranog područja u poslovnu zonu
izvan urbanog područja koja svojom funkcijom rasterećuje centar grada (Robertson, 1995). Prilikom
obnove nije korišteno načelo "prostornog recikliranja" budući da su na zatečenom prostoru izostajale
strukture kao reference obnove dok je načelo estetske transformacije postignuto ekološkim
unaprjeđenjem stanja okoliša koje se odnosi na sadnju bilja i formiranje vodenih elemenata na
prostoru lokacije čime se doprinosi raznolikosti staništa.
Projekt obilježava značajno poboljšanje stanja okoliša, društvenu korist i uspješno poslovanje
tehnološkog parka čime su obuhvaćena sva tri načela održivosti (okoliš, društvo i ekonomija).
Slika 3. Stockley park u Londonu (Izvor: Lipton Rogers)
Figure 3. Stockley Park in London (Source: Lipton Rogers)
U Rijeci se recentno ostvarila najveća investicija u kulturi od postanka Republike Hrvatske čija je
uloga ujedno i revitalizacija industrijskog kompleksa Rikard Benčić (Linić, 2021) (slika 4).
Izgradnjom Palače Šećerane na inicijativu nizozemske kompanije 1750. godine započinje povijest
86
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
kompleksa Rikard Benčić i industrijski razvoj grada Rijeke (Linić, 2021; Muzej Grada Rijeke, 2022).
Ona je za ulogu imala preradu sirovog šećera kojeg su jedrenjaci dopremali ispred samog pogona te je
kao takva djelovala do 1826. godine kada ju mađarska vojska počinje koristiti kao vojarnu do 1848.
godine (Linić, 2021; Muzej Grada Rijeke, 2022). Potom je prenamijenjena u Tvornicu duhana koja je
tada predstavljala najveći pogon za preradu duhana u Austro – Ugarskoj Monarhiji za čije su potrebe
izgrađena nova dva objekta, T-objekt i H-objekt, nazvanih prema tlocrtnoj projekciji zgrada (Linić,
2021). Tradicija industrije unutar kompleksa se nastavila smještanjem Tvornice motora Rikard Benčić
koja se gasi 1995. godine te po kojoj kompleks danas nosi naziv (Linić, 2021). Od tada kompleksu
površine 2 ha nije pridodana nova funkcija te je prepušten devastaciji u samom centru grada
udaljenom oko 700 metara od Korza. Dugogodišnja devastacija je posljedično dovela do opsežnih
radova za koje je bilo potrebno osigurati izvore financiranja, a uz to osmisliti i jasnu viziju namjene
kompleksa. Rješavanjem pitanja Rikarda Benčića definiranjem njegove namjene u kulturne svrhe,
strateški su se ponudila rješenja za grad Rijeku koju obilježavaju problemi neadekvatnog smještaja
kulturnih ustanova, zapuštenog industrijskog nasljeđa te devastiranog javnog prostora (Linić, 2021;
Grad Rijeka, 2022). Prilika za ostvarenje projekta koji osvjetljava viziju budućnosti grada ponudila se
kandidaturom Rijeke za prijestolnicu kulture 2020. Financiranje je konačno ostvareno vertikalnom
suradnjom javnih vlasti na razini Europske unije, Republike Hrvatske, Ministarstva kulture te Grada
Rijeke (Linić, 2021). Ukupna površina od oko dva hektra u potpunosti je revitalizirana u javni prostor
uz krajobrazno uređenje unutrašnjosti bloka koji kao takav omogućuje produžetak namjene građevina
na otvorenom. Povijesne karte sugeriraju kako je nekada parcela bloka bila znatno veće gustoće
izgrađenosti u odnosu na sadašnje stanje i da su se u unutrašnjosti bloka nalazili fragmenti zelenih
površina od kojih je najveća imala karakteristike centralnog rješenja i organičnog oblikovanja.
Sadašnje stanje ukazuje na gubitak dviju građevina (na zapadu i u središtu bloka) i gubitak zelenih
površina među kojima je sačuvana jedino ona najveće površine. Krajobrazno rješenje bloka oslanja se
na povijesne reference stoga zadržava zelene površine u obliku fragmenata, komunikacije organizira
konceptualno s obzirom na povijesno stanje i u duhu oblikovanja dok problem izostanka zapadnog
pročelja nekadašnjeg introvertiranog bloka rješava pozicioniranjem volumena drveća mrežnog uzorka.
Najvažniji segment projektiranog krajobraza je povratak potoka građanima koji je nekada prolazio
četvrti unutar kojeg se nalazi spomenuti industrijski kompleks te po kojemu je četvrt i dobila naziv
Potok. Osim društvene konotacije koju ovakav potez ima u kontekstu genius loci, iza njega se krije i
puno šira slika ekoloških problema koje današnja Rijeka ima, a koje se očituju u devastaciji najvećeg
riječkog prirodnog resursa – vode. U projektu su sadržana sva tri načela obnove gdje se estetska
transformacija dominantno odnosi na revitalizaciju objekata dok se pri projektiranju krajobraza, zbog
nedostatka struktura, koristila metoda reinterpretacije vidljiva obnovom korita potoka, uspostavom
komunikacija i zapadnog pročelja. Prostorno recikliranje je vidljivo u cjelovitom pristupu prostornoj
revitalizaciji. Govoreći o načelima obnove primjenjenim na građevinama, najbolji primjer predstavlja
87
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
dječja kuća čija su pročelja sačuvana, ali je unutrašnjost projektirana neovisno o postojećim
pretpostavkama o prostoru i sukladno budućim funkcijama (Randić, 2020).
Strateškim pristupom rješavanja problema te uključenosti svih aktera ne samo da se uspješno provela
revitalizacija industrijskog krajobraza već se pružila prilika revitalizaciji čitavog grada. Kompleks
simbolično predstavlja početak industrijskog razvoja grada koji je obilježio njegov urbanizam kao
kolažnu sliku sačinjenu od stare jezgre, blokovske gradnje i akcenata nebodera te industrijskih zakrpa
koje imaju ravnopravnu ulogu. Ovaj projekt trebao bi poslužiti kao primjer prakse u Hrvatskoj, a u
Rijeci pokrenuti trend obnove i valorizacije industrijskog nasljeđa koja čini dio identiteta i
prepoznatljivu sliku grada.
Slika 4. Revitalizacija industrijskog kompleksa Rikard Benčić (Izvor: Grad Rijeka, 2021)
Figure 4. Revitalization of the Rikard Benčić industrial complex (Source: Grad Rijeka, 2021)
Postoje primjeri dobre prakse i u gradu Zagrebu gdje je smještena istraživana zona obuhvata.
Primjerima revitalizacije u Zagrebu nastoje se prikazati potencijali i mogućnosti dodavanja novih
funkcija u kontekstu današnje uloge i smještaja u gradskoj strukturi. Bitno je napomenuti kako su
takve intervencije parcijalne te da se odnose samo na pojedinačne zgrade dok je klaonicu potrebno
sagledavati u cjelini te u kontekstu šire gradske slike. Od najpoznatijih primjera je Gliptoteka HAZU
koja je nekada djelovala u funkciji tvornice kože, a prenamijenjena je u izložbeni prostor ostvaren s
minimalnim intervencijama. Nadalje, vrijednost industrijske baštine prepoznata je i od strane kreativne
struke što je vidljivo obnovom jednog segmenta tvornice papira na Zavrtnici (slika 5) u uredske
88
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
prostore za potrebe Agencije Bruketa&Žinić&Gray (Barišić 2015). Navedeni primjeri upotrebljavaju
načela prostornog recikliranja koristeći postojeće objekte kao resurse obnove, estetske transformacije
ugrađujući prostore novih funkcija u okvire građevine te reinterpretacije poštujući materijalni i
povijesni kontekst u kojem djeluju.
Slika 5. Tvornice papira na Zavrtnici (Izvor: Bruketa&Žinić&Grey, 2011)
Figure 5. Paper factories in Zavrtnica (Source: Bruketa&Žinić&Grey, 2011)
Komparacijom rezultata (tablica 1) je vidljivo da porastom veličine industrijskog kompleksa, raste i
pojavnost većeg udjela otvorenih površina što je objašnjivo s činjenicom da su se otvorene površine
razvijale kao manipulativni prostori nužni za funkcioniranje većih industrijskih pogona. Kod manjih
kompleksa se one drastično smanjuju budući da su industrijska postrojenja primarno funkcionalne i
racionalno programirane cjeline. Kao posljedica ekspanzivnog rasta gradova danas se industrijski
kompleksi često nalaze u visokourbaniziranim središtima u kojima većina europskih gradova
koncentrira kulturne aktivnosti što je dovelo do njihove prenamjene upravo u te svrhe koja se
ostvaruje uz pomoć javnog sektora. Uslijed pojave problema velikog broja zapuštenih industrija koje
su nekada osiguravale ekonomski i društveni rast, dolazi do redefinicije njihove estetike i namjene, ali
i do pojave nove kategorije krajobraza gdje Duisburg Nord predstavlja dobar primjer pretvorbe
prostora u javni park. U Hrvatskoj je razvoj u koraku sa svjetskim tendencijama bez specifičnih
odstupanja od pravilnosti karakteristika aktivnosti u ostatku Europe. Pozitivne aktivnosti u Hrvatskoj
su zabilježene u interesu privatnog sektora u realizacijama revitalizacije, ali nedostatak čini izostanak
89
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
integralnog djelovanja privatnika i javnog sektora u cilju obnove industrijske baštine koji predstavlja
uvriježeno djelovanje u okvirima Europe. Budući da industrijsko naslijeđe često sadržava otvorene
površine koje se nerijetko nalaze u gustim urbanim strukturama, njihovo otvaranje javnosti ima
pozitivan učinak za lokalnu zajednicu u smislu društvenog prosperitet. Usporedbom analiziranih
primjera, vidljivo je da ovakve rekonstrukcije najčešće imaju važnu ulogu na sliku i identitet cijelog
grada. Ukoliko su na prostoru lokacije strukture očuvane, primarno je korištenje načela "prostornog
recikliranja" i estetske transformacije čime se djeluje u smjeru konzervacije dok se s druge strane
reinterpretacija koristi u slučaju gubitka pojedinih ili svih prepoznatljivih struktura koji čine
karakterističnu sliku pojedinog industrijskog krajobraza. Prisutnost načela ekološkog oblikovanja
znatno je rjeđa u odnosu na prethodno navedena načela obnove, stoga ne predstavlja pravilo, već
svojevrsni trend koji proizlazi iz ekoloških problema.
Tablica 1. Prikaz karakteristika analiziranih referentnih primjera
Table 1. Presentation of the characteristics of the analyzed reference examples
Klaonica u Zagrebu
Povijesni razvoj
Ekspanzija urbanizacije i procvat gospodarstva Zagreba započinje izgradnjom pruge Beč-Trst
početkom 1860-ih godina koja je prolazila tadašnjom periferijom grada te zbog dostupnosti tranzita
privlačila nastanak industrijskih postrojenja u njezinoj neposrednoj blizini (Barišić, 2015). Položaj
željeznice i procvat industrije utjecali su na zoniranje grada što se očituje u definiranju industrijske
90
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
zone na jugoistočnoj periferiji grada temeljem "Generalne osnove o budućem razvitku grada" iz 1898.
godine (Barišić, 2015; Arčabić, 2018). Intenzivna izgradnja uslijedila je tokom 20. stoljeća gdje su
dominirali industrijski pogoni i socijalni stanovi za radnike koji su postojali sve do početka 21.
stoljeća (Barišić, 2015). U kontekstu procvata industrije nastaje Gradska klaonica i stočna tržnica u
Heinzelovoj ulici (slika 6) projektirana između 1928. i 1931. godine od strane berlinskog arhitekta
Waltera Fresea po principima moderne arhitekture te korištenjem inovativnih tehničkih rješenja
tadašnjeg vremena što ju čini jednom od najvažnijih ostvarenja moderne prve polovice 20. stoljeća
(Barišić, 2015; Arčabić, 2018). Nekadašnje dimenzije parcele, koja je bila podijeljena na južnu stočnu
tržnicu (sajmište) i sjeverni industrijski blok gradske klaonice, iznosile su 600 x 260 metara (oko 16
hektara). Na površini obuhvata zeleni fond je stvarao važan segment oblikovanja gdje se uvođenjem
drvorednih formacija stvorila urbanistička struktura koja zajedno s izgrađenim arhitektonskim
elementima čini jedinstveni prostorni sklop. Vertikalne strukture dimnjaka i tornjeva za vodu su
integrirane s krajobraznom na način da zelene vertikale jablanova prate istaknute vertikalne elemente
građevine. Prostor južnog sajmišta se vremenom smanjio, zbog urbanizacije grada, stoga ono danas ne
čini integrirani dio kompleksa te sadašnje dimenzije obuhvata iznose 400 x 260 metara (oko 11
hektara). Sklop je djelovao u okviru mesoprerađivačke industrije sve do 2000. godine kada je pokrenut
stečajni postupak, a danas sklopom upravlja Zagrebački holding (Barišić 2015). Iako arhitektura od
2000. godine propada zbog neodržavanja, vegetacija je dosegla svoj zreli stadij time dodatno
doprinoseći kvaliteti i potencijalu prostora (Hrdalo i Kušen, 2022).
Današnje stanje prostora
Danas specifičnost arhitektonskog kompleksa obilježava kontrast između tradicionalne arhitekture
koja čini pročelje prema Heinzelovoj ulici i moderne prizemne gradnje koja je skrivena u unutrašnjosti
parcele. Arhitekturu obilježava ortogonalna struktura prizemnih hala te gradacija visina prema sjeveru
gdje su nekada dominirali dimnjak i toranj za vodu koji je bio značajan orijentir u prostoru jugoistočne
periferije Zagreba. Danas sjeverni dio kompleksa pripada spomeniku parkovne arhitekture koji sadrži
veliki broj stabala I kategorije vrijednosti (Hrdalo i Kušen, 2022) dok je kompletni sklop uvršten u
brownfield područja te proglašen zaštićenim kulturnim dobrom u kategoriji industrijskih krajobraza.
Zaštitom kompleksa u kategoriji spomenika parkovne arhitekture vidljivo je kako je vrijednost
krajobraznih struktura na lokaciji prepoznata kao baština jednako kao arhitektura industrijskog
pogona. Krajobraz je u ovom kontekstu nastao dvostrukim procesom, planirano temeljem
funkcionalnih potreba industrijskog pogona te spontano tijekom rada industrije. Područje gradske
klaonice i stočne tržnice Generalnim urbanističkim planom je određeno kao M2 zona pretežito
poslovne namjene na čijim se površinama mogu graditi građevine i uređivati prostori za stanovanje i
njegove prateće sadržaje, javnu i društvenu namjenu, tržnice, gradske robne kuće, hotele, rad s
komplementarnim sadržajima, sport i rekreaciju, javne garaže, parkove i dječja igrališta, posebnu
namjenu te druge namjene koje dopunjuju i ne ometaju osnovnu namjenu (GUP grada Zagreba, 2017).
91
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Urbana pravila iz kategorije 2.9. gdje se posebno ističe točka 3 propisuju očuvanje elemenata
identiteta, a odnose se na elemente urbane matrice s naglaskom na vrijedne neizgrađene prostore i
pješačke pravce, ambijentalna obilježja i prostorne doživljaje, izvorne graditeljsko-oblikovne
karakteristike i sl. (GUP grada Zagreba, 2017).
Slika 6. Prikaz industrijskog sklopa Gradske klaonice i stočne tržnice nekada (Izvor: Barišić Marenić,
2016)
Figure 6. View of the former industrial structure of the City Slaughterhouse and Livestock Market
(Source: Barišić Marenić, 2016)
Rezultati i diskusija
Inventarizacija i analiza prostora Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu
Inventarizacija i krajobrazna strukturna analiza su pokazale kako se prostor obuhvata nalazi u kontaktu
blokovske i točkaste gradnje koje se značajno razlikuju gustoćom gradnje, omjerom izgrađenog i
neizgrađenog, katnošću, stilskim i perceptivnim karakteristikama. Blokovska izgradnja čini homogenu
gustu izgrađenu cjelinu dok točkasta gradnja izdiže vertikale u siluetu grada osiguravajući javne
otvorene prostore u njihovom podnožju. Pri tome su prepoznata dva tipa gradnje. Prvi tip je
dominantno izdužene strukture te se pojavljuje uz istočnu granicu obuhvata, dok je drugi tip
dominantno vertikalan te predstavlja markere u prostoru s najgušćim javljanjem uz jugozapadu
granicu obuhvata. Lokaciju karakterizira dostupnost prometnih, rekreacijskih i gradskih gravitacijskih
točaka grada te dobra prokrvljenost važnijim prometnim pravcima koju osigurava javni prijevoz i
biciklističke staze. Za potrebe analize uloge klaonice u kontekstu zelene infrastrukture, zelene
površine klasificirane su u četiri tipa temeljem njihove funkcije i značaja (gradski rekreacijski centri,
gradski parkovi i drvoredi). Zamijećena je veća gustoća drvoreda u gustoj blokovskoj izgradnji dok se
veličina i kvaliteta zelenih površina prema periferiji povećava. U takvom okruženju zelene površine
nekadašnje klaonice imaju značajnu ulogu. Lokaciju čine mnogobrojne manje zelene zone i drvoredi
smješteni u tijesnom odnosu s raščlanjenom izgradnjom dok se veličina i potencijal zelenih površina
prema rubovima povećava vidljivo gustim formacijama visoke, zrele vegetacije (349 komada stabala).
U kontekstu obuhvata prisutan je izraziti nedostatak zelenih površina sa sadržajima koji bi mogli
92
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
zadovoljiti potrebe trajnog i privremenog stanovništva. Istraživana lokacija se nalazi u zoni grada s
značajnim brojem gradskih sadržaja. Zabilježen je visok broj obrazovnih i odgojnih ustanova te
nedostatak kulturnih funkcija što se javlja kao rezultat razvoja šire zone pretežito poslovne namjene.
Specifičnost lokacije čini tijesno pozicioniranje raščlanjenih jedinica arhitekture koje uzrokuju
fragmentaciju otvorenih prostora i nedostatak veće cjelovite plohe, ali doprinose stvaranju jedinstvene
i nedjeljive cjeline arhitekture i krajobraza putem dinamične izmjene otvorenih i zatvorenih prostora
različitih perceptivnih karakteristika. Nadalje, takvom odnosu potpomaže prisutnost zelenih poteza
drvoreda (Populus nigra L. var. 'Italica', Acer platanoides L., Aesculus hippocastanum L., Platanus
orientalis L., Platanus x acerifolia (Aiton) Willd) koji podržavaju oblikovanje građevina te doprinose
stvaranju genius loci. Funkcionalan tip mreže pješačkih staza te način kretanja kroz prostor, koji se
temelji na kružnoj stazi nadopunjenoj ortogonalnom mrežom staza nižeg reda, također određuju
genius loci, prizivajući u sjećanje prvobitnu funkciju. Na lokaciji su prepoznata četiri tipa otvorenih
površina različitih ambijenata i potencijala korištenja koji čine glavne odlike krajobraza klaonice (1.
prolazi, 2. centralni prostori, 3. prostori s visokom vegetacijom, 4. otvoreni tip prostora). Fokusni
motiv arhitekture čine brojni prolazi (1.) (slika 7) koji imaju ulogu stvaranja kontrasta i dinamike,
ispreplitanja arhitekture i krajobraza izmjenom različitih doživljaja i prostornih odnosa, pješačkog
povezivanja prostornih cjelina različitih karaktera i potencijala korištenja te usmjeravanja vizura. U
kontekstu potencijala za revitalizaciju i prostornih odnosa, važnost arhitektonskih elemenata prolaza
počiva u njihovim skladnim proporcijama baziranim na ljudskom mjerilu što ih čini ugodnim za
boravak. Nadalje, centralne prostore (2.) karakterizira definiranost pročeljima zbog čega predstavljaju
potencijal za ostvarenje zone susreta te uspostave javnih i društvenih događanja, a prostori s visokom
vegetacijom (3.) imaju ambijentalni i boravišni potencijal, stoga je u njih potrebno unijeti strukture
koje će zadržati korisnike (slika 8). Posljednja skupina je otvoreni tip prostora (4.) koja je bila dio
prvobitnog plana za razvoj klaonice definirajući tako dinamične odnose volumena i plohe (slika 9).
Slika 7. Prikaz prolaza različitih perceptivnih karakteristika(Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 7. Presentation of the passage of different perceptual characteristics (Source: Grbčić, 2022)
93
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 8. Prikaz centralnih prostora i prostora s visokom vegetacijom (Izvor: Hrdalo, 2022)
Figure 8. Presentation of central spaces and tall vegetation spaces(Source: Hrdalo, 2022)
Slika 9. Prikaz otvorenog tipa prostora (Izvor: Hrdalo, 2022)
Figure 9. Presentation of open spaces (Source: Hrdalo, 2022)
Primjena analize (korištene kod referentnih primjera) na predloženom rješenju
Prijedlog prenamjene i idejno rješenje Gradske klaonice proizašli su iz analitičke metodologije
primijenjene pri analizi referentnih primjera. Na prostoru od 11 hektara je vidljiv veliki udio otvorenih
94
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
površina (70 %), što s obzirom na blizinu od središta Zagreba (2 km) čini veliki potencijal
nadovezivanja na važne centralne funkcije grada i doprinosa ekološkom potencijalu njegovog
konteksta. Budući da je trenutna upotreba zone smještaja lokacije mješovita i vrlo heterogena,
prenamjenu predmetne lokacije je potrebno pažljivo usmjeriti i stimulirati razvoj kulturnih i društvenih
djelatnosti za koje su inventarizacije i analize pokazale nedostatne kapacitete. Tako planirani razvoj bi
zasigurno utjecao na sliku i identitet uže gradske četvrti dok bi utjecaj na grad izostao obzirom na već
izgrađenu izražajnu sliku središta grada Zagreba. Referentnim primjerima je utvrđeno kako se
primjenom načela obnove može postići održivi prostor, a odluke o njihovim primjenama donose se
tokom procesa projektiranja temeljem zaključaka iz provedenih inventarizacija i analiza. Predloženim
idejnim rješenjem revitalizacije, arhitekturi se pristupa konzervativno primjenjujući načelo
"prostornog recikliranja" dok se u krajobrazu dominantno koristi metoda reinterpretacije vidljiva u
oblikovanju komunikacija, prostornim odnosima modulacija terena i primjenom drvorednih struktura.
Metoda estetske transformacije primjenjuje se u svrsi ostvarivanja potencijala boravišnih kvaliteta
prolaza stoga se planiraju funkcije kafića, restorana i tržnice, ali i smještaj multifunkcionalne urbane
opreme. Iako se projektom koriste neka od načela ekološkog oblikovanja kao što je zadržavanje
struktura na lokaciji, povećanje biološke raznolikosti, osiguravanje raznolikih sadržaja i mogućnosti
rekreacije, novi javni pristup vodi i upravljanje oborinskim vodama one nisu imale direktan utjecaj na
samo oblikovanje prostora parka. Uspoređujući rezultate ove analize s analizama referentnih primjera
jasno je vidljivo da se razvoj može usmjeriti u skladu sa suvremenim tendencijama revitalizacije
industrijskih prostora, te da je korištenjem primjera dobre prakse kao uzora moguće doći do održivih
rješenja.
Tablica 2. Prikaz karakteristika predložene revitalizacije predmetne lokacije
Table 2. Presentation of the characteristics of the proposed revitalization of the subject location
Prijedlog revitalizacije Gradske klaonice u Zagrebu
Shodno zaključcima donesenim temeljem inventarizacija i analiza sugerira se uklanjanje osam
građevina koje nisu pod zaštitom. Takvim postupkom bi se doprinijelo čitljivosti prostora i lakoći
snalaženja, otvaranju veće površine u središtu obuhvata kao centralnog boravišta te mogućnosti
95
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
smještaja novih struktura (slika 10). Osim zadržavanja nužnih građevina koje se nalaze pod zaštitom,
predlaže se zadržavanje i zgrade na krajnjem jugu obuhvata zbog osiguranja dostatnosti kapaciteta
zatvorenih prostora, oblikovne kohezije kompleksa gdje se reperi uskih prolaza najveće građevine na
sjeveru, ponavljaju i na južnoj građevini, a predstavljaju potencijal zbog ljudskog mjerila,
osiguravanja postojećeg potencijala prostora koji se očituje ispreplitanjem arhitekture i krajobraza te
podjele prostora na podcjeline radi mogućnosti ostvarivanja različitih funkcija te ambijenata. Težnja
za očuvanjem i zadržavanjem postojeće visoke vegetacije uporište nalazi u ambijentalnim
vrijednostima te boravišnim kvalitetama vegetacije u zrelom stadiju (Hrdalo i Kušen, 2022.).
Slika 10. Prikaz građevina koje se zadržavaju za revitalizaciju (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 10. Presentation of buildings that are retained for revitalization (Source: Grbčić, 2022)
96
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Namjena prostora obuhvata definirana kao M2 zona omogućuje širok spektar djelatnosti koje bi se
mogle odvijati na lokaciji nekadašnje klaonice. Prijedlog novo planirane namjene se bazira na ideji
povezivanja stanovanja i rada, prebivanja i boravka kao nastavak na poslovni karakter konteksta koji
se oplemenjuje društvenim i kulturnim sadržajima. Tendencija otvaranja industrijskog nasljeđa
javnosti utvrđena analizom referentnih primjera primijenjena je na Gradskoj klaonici u svrhu poticanja
demokratskog i inkluzivnog korištenja javnog otvorenog prostora, bez socijalne i imovinske
diskriminacije. Iz tog razloga su aktivnosti kulture i sporta i rekreacije prenesene u prostor planiranog
parka (slika 11). Ideja zoninga proizašla je iz kompleksnog odnosa unutarnjih i vanjskih prostora
zamijećenim na lokaciji čiju okosnicu predstavljaju brojni prolazi kroz zgrade i između njih. Oni su
prepoznati kao mikro prostori s najvećim potencijalom boravka (terase kafića, restorana i tržnica) čime
se potiče socijalizacija te društveni i ekonomski rast. Stvaranjem novog centra koji objedinjuje sve
životne aktivnosti i potrebe jednog naselja, pravilnije se distribuiraju javni sadržaji u širem centru
Zagreba. Prostorni potencijal unutarnjih i vanjskih kapaciteta omogućuje organizaciju događaja na
razini grada te gradnju identiteta i sliku naselja kao mjesta atraktivnog za rad i boravak (u skladu s
namjenom referentnih primjera Stockley parka u Londonu, te tvornice papira na Zavrtnici).
Slika 11. Prikaz predloženih odnosa unutarnjih i vanjskih funkcija (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 11. Presentation of the proposed relationship between internal and external functions
(Source: Grbčić, 2022)
97
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Korisnici prema kojima se namjena i sadržaji određuju je šira javnost grada Zagreba s posebnim
naglaskom na stanovnike i zaposlenike Trnja i okolice, turiste i poslovne partnere. Predloženi
unutarnji prostori predviđeni su za sportsko-rekreativne sadržaje plivališta i specijaliziranog bazena za
djecu, odnosno dječje kupelji, kulturne sadržaje muzeja i galerija te uslužne djelatnosti hotela,
restorana i kafića, tržnice i maloprodajnih dućana. Pored utvrđenih sadržaja, predlažu se
multifunkcionalne polivalentne dvorane i auditorijumi koji bi imali mogućnost ugostiti različite
aktivnosti kako bi namjena kompleksa ostala elastična na promjene lokalnih potreba stanovništva. Kao
nastavak na aktivnosti na zatvorenom, u vanjske prostore se mogu smjestiti sportski tereni za različite
aktivnosti, dječja igrališta, prostore za mladež, boravišne prostore, šetnice i izložbe na otvorenom, a
sve sukladno prostornim potencijalima ustanovljenim prethodnim analizama (slika 12). Sadržaji su
grupirani s obzirom na stupanj i vrste aktivnosti te je moguće identificirati tri skupine različitih
karaktera i načina korištenja. Sjeverni dio obuhvata je predložen kao aktivna zona sporta i rekreacije
namijenjena svim dobnim skupinama dok se za središnji dio predlaže glavno boravište i funkcije u
službi kulture (multifunkcionalni travnjak za organizaciju različitih javnih/umjetničkih/kulturnih
događanja). Treća i posljednja cjelina predstavlja pasivnu zonu s boravištem ispod krošanja.
Sudjelovanjem javnih i privatnih izvora financiranja planiraju se prostori različitih vlasnika (javni i
privatni subjekti) i režima korištenja (ograničeno i neograničeno) koji su organizirani u prostoru na
način da se isprepliću i preklapaju te djeluju inkluzivno. Arhitektura objedinjuje prostore s
ograničenim korištenjem dok krajobraz preslikava i nadopunjuje aktivnosti u zatvorenome te
omogućuje neograničeno korištenje. Smještanjem aktivnosti u prolaze i na krovove dolazi do tijesnog
odnosa javnog i privatnog, neograničenog i ograničenog korištenja. Sugerira se integralno
promišljanje arhitekture i krajobraza u svrhu postizanja prostorne, oblikovne i funkcionalne kohezije
kompleksa u skladu s onim refernetnim primjerima s uspješnim kombinacijama (slika 13). Kako bi se
poboljšao ekološki potencijal otvorenih površina kompleksa, predlaže se ozelenjavanje ravnih krovova
(slika 13 i 15) te minimalna betonizacija otvorenih ploha. U cilju ostvarivanja identiteta lokacije,
potrebno je poštivati "povijesni” način kretanja kroz prostor što podrazumijeva ostvarivanje kretanja
kroz park sukladno kretanju industrijskih dobara u prošlosti na tom prostoru. Konkretno se spomenuti
termin odnosi na kretanje kroz izgrađene strukture koje su povezane cirkularnom obodnom
komunikacijom.
Također je pri projektiranju krajobraza bitno poštovati prostorne potencijale otvorenih površina,
stvoriti cjeline različitih karaktera s jasnom hijerarhijom intenziteta korištenja sugeriranom
prepoznatljivim strukturama (slika 14), organizirati nove ulaze na prostor parcele, kompleks vizualno i
psihološki odvojiti od svog konteksta te poštivati visinsku dominaciju postojećeg tornja na sjeveru
obuhvata.
98
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 12. Prikaz zoninga vanjskog prostora (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 12. View of the zoning of the outdoor space (Source: Grbčić, 2022)
99
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 13. Koncept idejnog rješenja revitalizacije industrijskog sklopa "Gradske klaonice i stočne
tržnice" (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 13. Conceptual solution for the revitalization of the "City Slaughterhouse and Livestock
Market" industrial complex (Source Grbčić, 2022)
100
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 14. Vizualizacija segmenta idejnog rješenja (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 14. Visualization of the conceptual solution segment (Source: Grbčić, 2022)
101
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Slika 15. Idejno rješenje krovnog vrta (Izvor: Grbčić, 2022)
Figure 15. Conceptual solution of the roof garden (Source: Grbčić, 2022)
Prenamjenom kompleksa u uslužne, kulturne, rekreativne i poslovne svrhe oplemenjuje se kontekst u
kojem se klaonica nalazi, a u kojemu su takvi sadržaji deficitarni. Upravo takva namjena povezuje
kontaktnu zonu stanovanja i poslovanja unutar koje se pojavljuje kompleks i čije buduće potrebe mora
zadovoljavati integrirane u zoniranju namjene. Krajobraznim uređenjem zelenih površina na parceli te
uspostavom zelenih krovova moguće je doprinijeti poboljšanju stanja okoliša te u širem smislu
doprinijeti sustavu zelene infrastrukture. Zaključno, revitalizacijom kompleksa Gradske klaonice i
stočne tržnice u Zagrebu moguće je stvoriti novu gravitacijsku točku grada prepoznatljivog identiteta
sa značajnim pozitivnim doprinosom stanju okoliša predmetne lokacije.
Industrijska baština neosporno čini dio našeg nasljeđa te njezino prepoznavanje raste s vremenom što
je moguće uočiti u znanstvenom djelovanju struke i rastu broja realizacija koje povećavaju svoje
opsege (referentni primjer Gliptoteke i Kompleksa Rikard Benčić). Iako pratimo pozitivan trend
njezine valorizacije, ona se dominantno odnosi na samu arhitekturu dok krajobraz biva zanemaren. S
druge strane, zabilježen pozitivan trend u RH i definiranje industrijske baštine kao kulturne vrijednosti
od strane TICCIH u RH ne rezultira realizacijama integralnih rješenja revitalizacije te mnogobrojni
102
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
primjeri i dalje vidljivo propadaju. Obrazloženje je moguće bazirati na problemima netransparentnih
razvojnih urbanističkih planova, neriješenih vlasničkih odnosa, prevladavanja financijskih interesa
ispred baštinskih, tradicionalnog percipiranja kulture (financiranje isključivo iz javnih izvora)
(Arčabić, 2007), ali i problemima odabira modela obnove, prihvatljivih vlasnika i ulagača te regulacije
procesa obnove od strane države. Brojni autori koji su se bavili industrijskom baštinom govore o
njenom kolektivnom i povijesnom identitetu (Edensor, 2005; Castello, 2006; Zhnang et al., 2021).
Upravo takav primjer je klaonica u Zagrebu čije su analize pokazale da posjeduje vrlo vrijedan
krajobrazni fond (a shodno njenoj zaštiti i arhitektonsku vrijednost). Upravo radi navedenog,
korištenjem metoda komparativnih analiza (Choay, 1969; Trancik, 1986), definirani su kriteriji
komparacije referentnih primjera na osnovi njihove veličine, udjela otvorenih površina, definiranja
lokacije unutar grada tj. udaljenosti od centra, načela obnove autora Weilachera (2009) utvrđenih pri
analizi pionirskog rada Duisburg – Norda (reinterpretacija, "prostorno recikliranje", estetska
transformacija) te prisutnost načela ekološkog oblikovanja definiranog u radu Reichner Dika (2012)).
Rezultati analiza su pokazali kako su industrije većih veličina imale i znatno veći udio otvorenih zona
kao posljedica potrebe za većim manipulativnim prostorima. Takav slučaj je vidljiv na primjeru
klaonice gdje je ustanovljen velik broj visokih stabala u zrelom stadiju I kvalitete. Takvi
arhitektonsko-krajobrazni prostori su prema komparativnim analizama često bili dio slike i identiteta
cijelog grada (primjer Klaonice Matadero u Madridu i Kompleksa Rikard Benčić u Rijeci).
Primjenjujući iskustvo referentnih primjera moguće je razmišljati o opciji utjecaja klaonice, osim na
sliku gradske četvrti i na sliku grada usprkos činjenici da je središnji dio Zagreba obilježen jakim
elementima gradskog identiteta. Smještajem kulturnih i društvenih funkcija te razvijanjem javnih
otvorenih površina unutar njene zone obuhvata djelovalo bi se na sliku grada o čijoj važnosti i
vrijednosti govore neki autori proučavajući revitalizaciju industrijske baštine (Edensor, 2005; Cizler,
2014).
Revitalizacija Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu predstavlja priliku za regeneraciju
industrijske zone i zaštitu industrijske baštine (koja će proizaći iz buduće konzervatorske studije) s
velikim značajem na gradskoj razini (posebice s aspekta krajobraznih vrijednosti). Kao najveći
problemi nameću se dodavanje novih funkcija i načini financiranja o kojima je potrebno razmišljati
kreativno i tražiti nova rješenja pojedinačnih slučajeva, o kojima govore Edensor (2005) i Cizler
(2014). Iako povezanost lokalnog stanovništva s takvim povijesnim lokacijama nije bila predmet
proučavanja u ovom radu, njihova uključenost te suradnja s javnim vlastima, privatnim investitorima i
interdisciplinarnim timom stručnjaka čini ključ pronalaska optimalnog rješenja. Lokalno stanovništvo
ima mogućnost uključivanja u proces planiranja prostora javnom participacijom kroz ankete, intervjue
i radionice, pri čemu sugerira njegovu buduću namjenu i eksperimentalno provjerava njihovo
funkcioniranje o kojima govore brojni autori (co-creation, co-design, co-governance) (Galanakis et al.,
2020; Schuelke - Leech, 2021; Johnson et al., 2021; Rowan and Pogue, 2021; Rowan and Casey,
2021). Ovakav proces je već vidljiv na nekim zagrebačkim projektima npr. oblikovanje urbane šume
103
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Grmoščice (URB4DAN, 2022) i zelene infrastrukture Sljeme - Sesvete (prGIreg, 2022). Na takav
način se jača veza stanovništva s prostorom, svijest o problemima, želja za njihovim održivim
razvojem i vrši se rezervacija prostora za određenu javnu namjenu. Višestruki problemi napuštenih
industrijskih sklopova, koji se očituju kao ekološki, društveni, ekonomski, prostorni i urbanistički,
ipak s druge strane predstavljaju nišu ekoloških, tehničkih i ekonomskih inovacija s ciljem ostvarenja
funkcionalnih prostora o kojima govore Castello (2006) i Edensor (2005).
Rad je napravljen iz perspektive profesije krajobrazne arhitekture koja čini jednu od struka koje
sudjeluju u oblikovanju ideje o revitalizaciji, stoga prijedlog nije oformljen interdisciplinarnom
suradnjom. Također, rad ima za svrhu promicanje diskusije o temi industrijskih krajobraza u
znanstvenim krugovima, ali i stimuliranje praktičnog djelovanja svih uključenih aktera. Iz tog razloga
nije provedena analiza ekonomske održivosti projekta, analiza zainteresiranih stranaka za ulaganje te
analiza stvarnih potreba ljudi koje je nužno provesti. Za vrijeme istraživanja još uvijek nije
napravljena konzervatorska studija/krajobrazno konzervatorska studija koja bi definirala zone/objekte
zaštite i pravilno usmjerila njen prostorni razvoj. Iz tog razloga se vrijednost arhitektonskih objekata u
ovom istraživanju isključivo definirala temeljem provedene zaštite kulturnog dobra. Istraživanje je
zato važnije za prikaz mogućnosti razvoja industrijske baštine kao krajobrazno vrijednih zona u
urbanoj morfologiji sagledavajući ga kao cjelinu, nego kao prikaz mogućnosti zaštite pojedinih
vrijednih objekata industrijske kulturne baštine (jer ona još uvijek nije detaljno određena
konzervatorskom studijom).
Zaključak
Gospodarske i ekonomske promjene s početka 21. stoljeća i ekspanzivni rast gradova su utjecali na
urbanizam i način života često devastirajući bivše industrijske zone, danas neprikladno smještene
unutar gradske matrice. Istraživanje je pokazalo kako se kao odgovor na takve procese javljaju
tendencije razmatranja uloge postindustrijskog krajobraza u planiranju grada, industrijskog nasljeđa
kao baštine i resursa te sastavnog dijela kolektivnog i povijesnog identiteta urbane površine.
Revitalizacijom industrijskih objekata nastoji se pridodati nova vrijednost kako bi se stavili u funkciju,
spriječila daljnja devastacija te postigla krajobrazna, ekonomska, kulturna i društvena korist. Međutim,
prijetnju pri obnovi industrijskih kompleksa čini ekonomska logika u promišljanju njihove budućnosti
koja može narušiti odnos javnog i privatnog interesa, stoga je u takvim okolnostima potrebno
balansirati s mišlju o održivom pristupu koji istovremeno obuhvaća ekonomiju, društvo i okoliš.
Industrijsko nasljeđe za koje su potrebna velika financijska ulaganja, zbog opsega radova, čini priliku
za rješavanje socijalnih, urbanističkih i ekoloških problema koji mogu potaknuti urbanu regeneraciju
četvrti ili grada.
104
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Analiza stranih primjera revitalizacije upućuje na raznolike pristupe gdje se, ukoliko krajobraz
predstavlja dio genius loci-ja, ulaže u njegovo ponovno stavljanje u funkciju u skladu s prenamjenom
zgrade te se velika pažnja pridaje ekološkom unapređenju predmetne lokacije. Pri analizi hrvatskih
projekata revitalizacije, kao najvažniji primjer izdvojen je kompleks Rikard Benčić u Rijeci,
prenamijenjen u novo kulturno središte grada gdje se strateškim pristupom rješavanja problema te
uključenosti svih aktera, uspješno provela revitalizacija industrijskog krajobraza i pružila prilika
obnovi čitavog grada. Dobri primjeri u Hrvatskoj pokazuju velike pozitivne pomake u revitaliziranju
industrijskih prostora te dokazuju kako je dobra praksa već prisutna i u domaćim okvirima. No, odnos
prema krajobraznim industrijskim prostorima još uvijek nije integriran u razvojni proces.
U kontekstu procvata industrije u Zagrebu nastaje Gradska klaonica i stočna tržnica kao najvažnije
ostvarenje moderne arhitekture s početka 20. stoljeća. Zbog arhitektonskog i povijesnog značaja
sjeverni dio kompleksa danas pripada spomeniku parkovne arhitekture dok je kompletni sklop uvršten
u brownfield područja te proglašen zaštićenim kulturnim dobrom u kategoriji industrijskih krajobraza.
Iako arhitektura od 2000. godine, kada gubi funkciju, propada zbog neodržavanja, vegetacija je
dosegla svoj zreli stadij te time danas doprinosi kvaliteti i potencijalu prostora. Shodno iznešenim
zaključcima istraživanja, potvrđena je hipoteza kako se revitalizacijom industrijskog krajobraza
kompleksa Gradske klaonice i stočne tržnice u Zagrebu može postići nova gravitacijska točka grada
koja tvori prostorni identitet svojeg konteksta te svojim ekološkim potencijalom može doprinijeti
poboljšanju stanja okoliša. Zaključno, utvrđuje se da su mogućnosti za održivu obnovu ostvarivi te
kako predstavljaju zahtjevnu buduću zadaću planerima ove lokacije.
Konačno je moguće postaviti pitanje kakva je budućnost takvih objekata i krajobraza, ukoliko ne
dobiju nužnu prenamjenu? Dugogodišnje prepuštanje industrijskih kompleksa degradaciji dovodi do
potpune devastacije područja koje gubi svoje društvene i kulturne vrijednosti te posljedično i status
zaštite čime se nepovratno gubi jedan dio kolektivnog identiteta. O temi obnove i važnosti identiteta
govori i hrvatski arhitekt Igor Emili zaključujući kako "Onaj, koji nije u stanju priznati baš ništa od
vlastite prošlosti, ne može stvarati prave nove vrijednosti. Onaj koji nema vlastitu prošlost, ili mora
preuzeti nekakvu tuđu, ili će mu budućnost biti otužni slatko-slani plagijat." (Emili & Schwalba,
1999).
Literatura
Arčabić, G. (2007). Zagrebačka industrijska baština u Registru kulturnih dobara Republike Hrvatske:
pregled, stanje, potencijali. Informatica museologica, 38(1-2), 22-29.
Arčabić, G. (2018). Museum Project Zagreb Industrial Heritage: History, State of Affairs, Outlook: an
Impetus for Raising the Awareness of Industrial Legacy. U S. Ifko, M. Stokin (Ur.) Protection and
Reuse of Industrial Heritage: Dilemmas, Problems, Examples. (str. 100-111). Ljubljana: ICOMOS
Slovenija
105
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Arquitectura Viva (2018). Centar za stvaranje Matadero, Madrid. Pristupljeno 18. rujna 2022, sa
https://arquitecturaviva.com/
Barišić Marenić, Z. (2015). Gradska klaonica i stočna tržnica u Zagrebu arhitekta Waltera Fresea.
Prostor, 2(50), 370-383
Barišić Marenić, Z. (2016). Napuštena gradska klaonica kao kulturno žarište grada. Pristupljeno 25.
srpnja
2022,
sa
https://pogledaj.to/arhitektura/napustena-gradska-klaonica-kao-kulturno-zariste-
grada/#:~:text=Napu%C5%A1tena%20gradska%20klaonica%20kao%20kulturno%20%C5%BEari%C
5%A1te%20grada%20Zagreba%C4%8Dku,devastacija%20i%20ru%C5%A1enja%2C%20do%20spo
ntanih%
Bernard, A. B., Smeets, V., Warzynski, F. (2017). Rethinking deindustrialization, Economic Policy, 32
(89), 5-38 doi: https://doi.org/10.1093/epolic/eiw016
Bruketa & Žinić & Grey. (2011). Novo ruho Zavrtnice. Pristupljeno 25. srpnja 2022, sa
https://bruketa-zinic.com/hr/
Castello, L. (2006). City & time and places bridging the concept of place to urban conservation
planning City & Time, 2(1), 59-69.
Choay, F. (1969). The modern city planning in the 19th Century (1). New York: George Braziller.
Cizler, J. (2014). The Role of Creative and Civil Initiatives in Transforming Post-Industrial
Landscapes: A Case Study of Industrial Heritage Re-Use in the Czech Republic. Facta Universitatis Series: Architecture and Civil Engineering, 12, 207-219.
Daldanise, G., Oppido, S., Vellecco, I. (2018). Creative adaptive reuse of cultural heritage for urban
regeneration. Special Issue Urbanistica Informazioni 278, 6-9.
Dallos, M. (2021). The Ecology of Unpredictability. doi: https://doi.org/10.22269/21060
Edensor, T. (2005). Waste Matter - The Debris of Industrial Ruins and the Disordering of the Material
World. Journal of Material Culture - J MAT CULT., 10, 311-332.
Emili, I., Schwalba, R. (1999). Igor Emili. Rijeka: Muzej Grada.
Flickr.
(2010).
Matadero
Madrid.
Pristupljeno
25.
srpnja
2022.,
sa
https://www.flickr.com/photos/mataderomadrid/8102285781
Galanakis, C. M., Aldawoud, T., Rizou, M., Rowan, N. J., Ibrahim, S. A. (2020). Food Ingredients and
Active Compounds against the Coronavirus Disease (COVID-19) Pandemic: A Comprehensive
Review. Foods (Basel, Switzerland), 9(11), 1701. doi: https://doi.org/10.3390/foods9111701
106
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Grad Rijeka (2020). Prenamjena i revitalizacija ex bloka Rikard Benčić u Rijeci. Pristupljeno 25.
srpnja 2022., sa https://www.rijeka.hr/
Grad Rijeka (2021). Kvart kulture u kompleksu Benčić dobiva javni park, prostor za odmor i druženje
uz otvoreni dio potoka. Pristupljeno 25. srpnja 2022., sa Kvart kulture u kompleksu Benčić dobiva
javni park, prostor za odmor i druženje uz otvoreni dio potoka – Grad Rijeka
Grad Zagreb (2017). Generalni urbanistički plan grada Zagreba. Pristupljeno 25. srpnja 2022., sa
https://www.zagreb.hr/
Hrdalo I., Kušen M. (2022). Gradski projekt Zagrepčanka, Elaborat valorizacije biljnog materijala.
Zagreb
Interreg (2022). URB4DAN. Management and Utilization of Urban Forests as Natural Heritage in
Danube Cities. Pristupljeno 25. srpnja 2022., sa https//URBforDAN - Interreg Danube (interregdanube.eu)
James-Chakraborty, K. (2010). Recycling landscape: wasteland into culture. U Pye, G. (2010) Trash
culture : objects and obsolescence in cultural perspective (str.77-94). Oxford: Peter Lang.
Johnson, C., Ruiz Sierra, A., Dettmer, J., Sidiropoulou, K., Zicmane, E., Puzzolo, V., Mengal, P.,
Canalis, A., Paiano, P. (2021). The BioBased Industries Joint Undertaking as a catalyst for a green
transition in Europe under the European Green Deal, EFB Bioeconomy Journal, doi:
https://doi.org/10.1016/j.bioeco.2021.100014
Keil, P. (2019). Industrial nature and species diversity in the Landscape Park Duisburg-Nord.
Electronic Publications of the Biological Station of Western Ruhrgebiet, 39, 1-6.
Kirkwood, N. (2001). Manufactured Sites: Rethinking the Post-Industrial Landscape. London: Taylor
& Francis
Landschaftspark
Duisburg-Nord
(2022).
Chronology.
Pristupljeno
25.
srpnja
2022,
sa
https://www.landschaftspark.de/en/background-knowledge/chronology/
Linić, V. (2021). Novi art kvart Grada Rijeke. Epoha zdravlja, 14 (1), 13-16.
Lipton Rogers. Stockley park. Pristupljeno 25. srpnja 2022, sa http://www.liptonrogers.com/casestudy/stockley-park/
Longhofer, W., Winchester, D. (Eds.). (2016). Social theory re-wired: New connections to classical
and contemporary perspectives. Routledge.
107
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
Muzej Grada Rijeke (2022). Palača šećera. Pristupljeno 25. srpnja 2022, sa https://www.muzejrijeka.hr/en/zbirke/the-sugar-palace-permanent-exhibition/
Panagopoulos T. (2009). From Indutrial to Postindustrial Landscapes – Brownfield Regeneration in
Shrinking Cities, Zbornik radova 2. međunarodne konferencije WSEAS o urbanističkom planiranju i
prometu, (str. 51-56). Faro: University of Algarve.
PROGIREG (2022). Clean, Green, Repeat – Nature-based solutions replication in Zagreb,
Pristupljeno 25. srpnja 2022, sa https//proGIreg •• Zagreb
Randić
(2022).
Kulturni
kompleks
Rikard
Benčić.
Pristupljeno
25.
srpnja
2022,
sa
https://randic.hr/djecja-kuca/
Rechner Dika, I. (2012). Ekološko oblikovanje kao paradigma suvremenog krajobraznog oblikovanja.
Doktorska disertacija, Agronomski fakultet, Zagreb.
Robertson, J. A. W. (1995). Airports and economic regeneration. Journal of Air Transport
Management, 2(2), 81-88.
Rowan N.J., Casey O. (2021). Empower Eco multiactor HUB: A triple helix ‘academia-industry
authority’ approach to creating and sharing potentially disruptive tools for addressing novel and
emerging new Green Deal opportunities under a United Nations Sustainable Development Goals
framework,
Current
Opinion
in
Environmental
Science
&
Health.
21,
100254.
doi:
https://doi.org/10.1016/j.coesh.2021.100254
Rowan N. J., Pogue R. (2021). Environmental Toxicology 2021: Disruptive Green Deal Innovations,
Current
Opinion
in
Environmental
Science
&
Health.
22,
100294.
doi:
https://doi.org/10.1016/j.coesh.2021.100294
Rueschemeyer D. (1982). On Durkheim’s Explanation of Division of Labor. American Journal of
Sociology, 88(3), 579-589.
Schuelke-Leech, B. A. (2021). Disruptive technologies for a Green New Deal. Current Opinion in
Environmental Science & Health. 21, 100245. doi: 10.1016/j.coesh.2021.100245
Siza, A., Hernandez Leon, J. M. (2003). Remodelación del eje Prado-Recoletos, Madrid.
Pristupljeno 18. rujna 2022., sa https://arquitecturaviva.com/
Tello, M. L. G. (2008). Algunos aspectos sobre la gestión y restauración del arte público en Zaragoza.
On the waterfront, 11, 85-95.
108
Ema Grbčić, Ines Hrdalo / Krajobrazna analiza prostora: mogućnosti prenamjene klaonice u Zagrebu
/ Glasilo Future (2022) 5 (4) 78–109
TICCIH (2003). The Nizhny Tagil Charter for the Industrial Heritage. Povijest u nastavi, VIII (15
(1)), 169-182.
Trancik, R. (1986). Finding Lost Space; Theories of Urban Design. New York: Van Nostrand
Reinhold Company.
Weilacher U. (2008). Syntax of landscape: the landscape architecture of Peter Latz and partners.
English ed. Basel: Switzerland.
Weilacher, U. (2009). Learning from Duisburg-Nord. Topos. The International Review of Landscape
Architecture and Urban Design, 69, 94-97.
Zhang J, Cenci J, Becue V, Koutra S. (2021). The Overview of the Conservation and Renewal of the
Industrial Belgian Heritage as a Vector for Cultural Regeneration. Information. 12(1):27. doi:
https://doi.org/10.3390/info12010027
Primljeno: 1. kolovoza 2022. godine
Received: August 1, 2022
Prihvaćeno: 30. prosinca 2022. godine
Accepted: December 30, 2021
109