Emersons ir divu citu slavenu sacīkšu pilotu radinieks: viņa vecākais brālis, Vilsons savulaik arī startēja F1 un viņam piederēja komanda "Fittipaldi Automotive". Vilsona dēls (Emersona brāļadēls), Kristians "autosporta karalienē" piedalījās no 1992. līdz 1994. gadam. Emersons Formulā 1 sāka braukt 1970. gadā vidū kā topošā čempiona Johena Rinta komandas biedrs. Viņš kļuva par komandas pirmo pilotu tajā pašā sezonā pēc Rinta nāves un Džona Mailza karjeras beigām. Sevi Fitipaldi spēja pierādīt - pirmajā sacīkstē pēc komandas atgriešanās viņš izcīnīja uzvaru.
Brazīlieša pirmā pilnā sezona (1971. gads) vainagojās ar panākumiem, vairākiem pjedestāliem un sesto vietu kopvērtējumā. Tomēr nākamā sezona bija vēl veiksmīgāka: Emersons izcīnīja piecas uzvaras un titulu, kļūstot par jaunāko F1 čempionu. Šo rekordu 33 gadus vēlāk pārspēja Fernando Alonso. 1973. gadā Fitipaldi palika trešais, taču palīdzēja komandai izcīnīt konstruktoru kausu. Tas acīmredzot viņam nešķita pietiekami labi, lai paliktu komandā, tāpēc tika slēgts līgums ar McLaren komandu. Sīvā cīņā ar Kleju Regaconi pilots izcīnīja savu otro titulu. Vēl vienu sezonu pavadījis britu komandā un jau atkal palicis otrajā vietā Emersons devās uz sava brāļa Vilsona komandu "Fittipaldi". Tur gan viņš vairs nesasniedza tādus panākumus kā Lotus un McLaren. Piecu gadu laikā, ko Emersons pavadīja komandā, tikai divas reizes viņš kāpa uz goda pjedestāla. Viņš pameta F1 pēc 1980. gada un pēc četriem gadiem ārpus sacīkstēm devās uz amerikāņu CART čempionātu. Viņš piedalījās tur līdz pat 50 gadu vecumam un 1996. gadā beidza savu karjeru.