Енрике Иглесијас
Енрике Иглесијас | |
---|---|
![]() Иглесијас у августу 2011. године | |
Лични подаци | |
Пуно име | Енрике Мигел Иглесијас Прејслер |
Датум рођења | 8. мај 1975. |
Место рођења | Мадрид, Шпанија |
Пребивалиште | Мајами, САД |
Образовање | Универзитет у Мајамију |
Занимање | певач, тестописац, глумац, музички продуцент |
Породица | |
Партнери | Ана Курњикова (2001—данас) |
Деца | 3 |
Родитељи | Хулио Иглесијас Изабел Прејслер |
Музички рад | |
Активни период | 1995—данас |
Жанр | поп денс поп електро поп |
Инструменти | вокал |
Издавачке куће | |
Остало | |
Повезани чланци | Џенифер Лопез, Питбул |
Веб-сајт | enriqueiglesias |
Енрике Мигел Иглесијас Прејслер (шпа. Enrique Miguel Iglesias Preysler; рођен 8. маја 1975. у Мадриду) шпански је певач, који живи и ради у САД.[1]
Иглесијас је продао преко 170 милиона албума широм света, више него иједан други извођач из Шпаније икада.[2]
Његова песма "Can You Hear Me?" била је званична песма Европског првенства у фудбалу 2008. Такође, његових осамнаест нумера нашло се на 1. месту Билборд листе латинских синглова у САД, као и два на енглеском. Његових четрнаест синглова било је на првом месту топ-листи широм света.
Почеци
[уреди | уреди извор]Енрике Мигел Иглесијас Прејслер рођен је 8. маја 1975. у Мадриду, Шпанија. Он је треће и најмлађе дете шпанског певача Хулија Иглесијаса и шпанске манекенке филипинских корена Исабел Прејслер. Његова старија сестра Чабели је новинарка, а старији брат Хулио Иглесијас Млађи такође певач. Хулио и Исабел су се развели 1978. године, и Хулио се, због своје музичке каријере, преселио у Мајами, Флорида.
Године 1983, Енрикеов деда др Хулио Иглесијас Пуга је био киднапован од стране терористичке организације ЕТА. Плашећи се за безбедност своје деце, Исабел је послала своју децу да живе с оцем у Мајамију. Једну годину живота провео је са мајком у Београду.
Енрике је матурирао 1993. године и уписао Универзитет у Мајамију, али га је напустио због музичке каријере. Није желео да његов отац зна да се он бави музиком, тако да је у почетку користио име „Енрике Мартинез“. Мартинез је било презиме његовог менаџера Фернана Мартинеза. Такође није желео да му презиме Иглесијас помогне у грађењу своје сопствене каријере, није желео да га свуда прати „син Хулија Иглесијаса“. Потписао је уговор са мањом издавачком кућом "Fonovisa" и отишао у Торонто, Канада, да снима свој први албум.
Приватни живот
[уреди | уреди извор]2002. године, Иглесијас је почео да се забавља са руском тенисерком Аном Курњиковом. Њих двоје су се упознали на снимању видео-спота за његову песму "Escape". У том споту, Ана Курњикова глуми девојку у коју је он заљубљен, и на крају спота постају пар. Од тада, њих двоје су у вези. Често се поставља питање да ли су њих двоје у вези, браку, или су растављени. Током 2007. и 2008. године, медији су преносили вести о њиховом раскиду, а сам Иглесијас је рекао да су били венчани, и да су се развели; касније је у интервјуима рекао да је то била само шала, и да су њих двоје и даље заједно.[3] Дана 16. децембра 2017. године пар је добио близанце,[4] а 10. фебруара 2020. су добили треће дете.[5]
Дискографија
[уреди | уреди извор]
Албуми[уреди | уреди извор]
|
Највећи хитови на шпанском[уреди | уреди извор]
|
Светски хитови[уреди | уреди извор]
|
Филмографија
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Enrique Iglesias | Music Artist, Composer, Actor”. IMDb (на језику: енглески). Приступљено 2024-01-31.
- ^ Jado, Monjed. „Enrique Iglesias – Red Light Management”. Приступљено 14. 6. 2019.
- ^ ericraymitchellhl (9. 10. 2013). „Anna Kournikova & Enrique Iglesias Split After 12 Years Together – Report”. Hollywood Life. Приступљено 14. 6. 2019.
- ^ „Enrique Iglesias & Anna Kournikova Kept Pregnancy Secret by Staying 'Very Undercover': Source”. PEOPLE.com (на језику: енглески). 18. 12. 2017. Приступљено 12. 2. 2020.
- ^ „Ana Kurnjikova i Enrike Iglesijas dobili treće dete!”. Story. 11. 2. 2020. Приступљено 12. 2. 2020.[мртва веза]
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Званични веб-сајт
- Званични клуб обожавалаца
- „Enrike Iglesijas ušao u Ginisovu knjigu rekorda”. B92.net. 29. 3. 2016.