Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
Both vára Gyergyószentmiklós keleti végében, a Gyilkos-tó felé vezető 12 C főút északi
oldalán, a Vároldal nevű hegyen helyezkedik el, 914 m tengerszint feletti magasságban. A
hegygerincet északról a Várpatak, délről pedig a Békény-patak határolja (1. kép). 1933-ban a
vár keleti részén Jézus Szíve tiszteletére fakápolnát építettek.
Székelyföld számos romokban álló középkori váraihoz hasonlóan Both vára sem
fordul elő az oklevelekben vagy az írott forrásokban, első tudományos értékű leírása a
nagy székely utazó, Orbán Balázs nevéhez fűződik.1 Leírása alapján a keleti és a nyugati
részén két „hatalmas zömtorony (donjon)” csatlakozott a kör alakú kerítőfalhoz, nyugatról és keletről (négy öl széles, két öl mély, ez megközelítőleg 8 m széles, 4 m mély) pedig
árok védte a várat.2 Megigyelései nélkülözhetetlenek ma is, mivel a barangolásai óta eltelt
másfél évszázad alatt a vár állapota még rosszabb lett, kővárra utaló nyom pedig nem
maradt.3 Hasonlóan értékes az a mondavilág, amelyet lejegyzett a vár történetéről. Both
vára kapcsán két hagyomány maradt fenn: az egyik a várat birtokló Hiripné két zsarnokoskodó iának bukását, a vár lerombolását írja le, a másik a vár későbbi „kiigazításáról” tesz
említést, amikor, a 17. század végén, a vár a Both család tulajdonaként szerepel.4 Orbán
Balázs a vár pusztulását Losteiner Leonárd történetíró leírása alapján az 1707-es Akton-féle
betöréshez köti.5 Losteiner kézirata a csíksomlyói kolostor történetét tárgyalja időrendi
sorrendben, szakaszokra felosztva, olykor kitér az erdélyi és a székelyföldi fontosabb eseményekre is. Gyergyó 1706-os feldúlását a kézirat 445-ös szakaszában írja le tömören
Lászlói nevű csíkszenttamási plébános kézirata (diáriuma) alapján.6 A csíksomlyói ferences kolostor könyvtára kiváló kutatójának és ismerőjének, Muckenhaupt Erzsébetnek a közreműködésével alkalmam nyílt tanulmányozni a Losteiner-féle kézirat Gyergyó
pusztulására vonatkozó részét, amelyben nem történik említés a vár lerombolására.7 Egy
másik emlékíró, Nagyajtai Cserei Mihály is részletesen leírja az Akton-féle betörés eseményeit, valamint Both András legyőzését, de nem említi a vár lerombolását.8 Cserei Mihály
1. Orbán 1869. II. 109-110.
2. „nyugati sánctól 100, a keleti belső sánctól 60 lépésnyire, egy köridomu 100 lépés kerülettel bíró
belső vár van ... Ezen belső körerőd keleti és nyugati részén két hatalmas zömtorony (donjon)
állott, melyek halomra vannak most omolva ...” Orbán 1869. II. 109.
3. Ottjártakor a vár északi kerítőfala egy-két láb (megközelítőleg 0,31-0,62 m) magassan állt.
4. Both várát Orbán Balázs magánföldesúri erősségnek vélte.
5. Orbán 1869. II. 110.
6. Nem ismerjük a Losteiner által idézett diáriumot.
7. Losteiner 1777. 557-558. Köszönettel tartozom Muckenhaupt Erzsébetnek a kézirat
tanulmányozásában és Mordovin Maximnak a latin nyelvű szöveg értelmezésében nyújtott
segítségéért és hasznos tanácsaiért.
8. Cserei 1852. 389.
149
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
gondolatait átveszi Endes Miklós is.9 A vár lerombolását árnyalja és színesíti a Gyergyószentmiklós monográiája c. munkájában Garda Dezső.10
A történelmi mondák, néphagyományok is hordozhatnak magukban valós történeti
eseményeket, a gond főleg ezek a keltezésével van, mivel nagyon nehéz az évszázadok folyamán egymásra rakódott elemeket szétválasztani, ezért hiteles írott forrás nélkül óvatosan
kell őket kezelni.
1960 nyarán Székely Zoltán és Tarisznyás Márton régészeti kutatásokat végeztek
a vár területén; ekkor készült el a vár első szintvonalas felmérése is.11 Az ásatási napló12
leírásai, valamint a gyergyószentmiklósi Tarisznyás Márton Múzeum Levéltárában talált
ásatási alaprajz13 alapján a néhány napos kutatás során (1960 június 20 és 25 között zajlottak az ásatások) összesen hat kutatóárkot nyitottak (2. kép).14 Megállapították, hogy
az ovális alaprajzú, 33×18 m átmérőjű vár területét a nyugati, valamint a keleti részen
védőárok keríti, az északi és déli részt meredek szikla határolja, ezért ezen a részen szükségtelen volt az erődítés. A kerítőfal 1,50 m vastag volt. Megigyelték azt, hogy a kerítőfal
keleti része az 1933-ban épült fakápolna alatt található, a terepi adottságok alapján a vár
bejáratát is ezen a részen feltételezték. A kerítőfalon belül a „felszíni felületbontás” során
nem találtak belső épületre utaló nyomokat. Az alaprajz, illetve a szegényes leletanyag
a vár ritka, alkalmi használatára utalt, funkcióját tekintve az ásatók véleménye szerint
a lakosság számára készült mentsvárként szolgálhatott. Építési idejét a 15-16. századra
tették. Az ásatási naplóban lejegyzett, a várat keltező kerámia töredékeket a Tarisznyás
Márton Múzeum régészeti raktárában nem találtam meg. A kutatásról néhány soros tanulmány és jelentés maradt fenn.15 A korabeli kutatásokra főleg a kis felületű szondázó
ásatás volt a jellemző, amely általában a falak feltárására irányult. A kor ásatási technikáinak és módszereinek következtében, valamint a vár területéről előkerült szegényes
leletanyag alapján az ásatási eredmények értékelése igencsak nehéz volt, melyet jelentősen
megnehezített az írott források hiánya. A kutatás nem derített fényt a leletanyag és a falak
egymáshoz való viszonyára, ezekről pedig nem készült hiteles dokumentáció.
A kutatások óta eltelt öt évtized során a székelyföldi várakkal foglalkozó kutatók újabb,
szakszerű kutatások hiányában Székely Zoltán anyagközlésére hivatkoztak,16 néhány esetben
9.
10.
11.
12.
13.
14.
15.
16.
Endes 1994. 174-175.
Garda 2001. 48.
Székely 1970. 303. Fig. 7.
Az ásatási naplót Székely Zoltán hagyatékából ia, Székely Zsolt bocsájtotta a rendelkezésemre.
Önzetlen segítségét ezúton köszönöm.
D. II.1. TMML. A pauszpapírra rajzolt felmérés csak részben egyezik meg a Székely Zoltán
által közölt alaprajzzal. Az 1960-as ásatási naplót összevetettük a Múzeum Levéltárában talált
összesítő rajzzal, mely alapján az utóbbi, a Levéltárban talált felmérés felel meg a valóságnak.
Székely 1970. 303.
Az ásatási naplóban nem szerepel szám szerint a megásott szelvények száma. A kutatóárkok méreteit
a Múzeum Levéltárában levő pauszpapírra rajzolt alaprajz alapján rekonstruáltam, illetve ezeket
az adatokat egyeztettem az ásatási napló leírásaival. A szelvények méretei: I: 17x1 m, II: 14x1 m,
III: 9x1 m, IV: 11x1 m, V: 6x1 m. A Székely Zoltán által közölt alaprajzon nincs feltüntetve, hogy
az V. szelvényt észak felé meghosszabbították 7 m-rel, sem pedig a VI. szelvény (területe: 9x1 m, a
szelvény egyáltalán nem tűnik fel a publikált összesítőrajzon, a Levéltárban fellelt rajz, valamint az
ásatási napló leírása alapján tudunk létezéséről). D. II. 1. TMML.
Székely – Tarisznyás 1960.; Székely 1970. 303-304.; Székely 1976-1977. 63.
Tarisznyás 1982. 189.; Rusu 2005. 550-551.; Sófalvi 2006. 24.
150
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
megkérdőjelezve azt. Benkő Elek az egyszerű falgyűrűből álló ún. „korai” várak csoportjába
nem sorolta be Both várát17, más szerzők véleménye alapján a vár az Árpád-korban épült,
melyet később menedékvárként is használtak.18
Az évtizedek során kialakult prekoncepciók és a korábbi kutatások megkérdőjelezése
vezetett ahhoz, hogy újabb kutatásokat végezzünk a vár területén. 2009 tavaszán a várhegy
részletes geodéziai felmérése (3. kép)19 után geoizikai kutatásokat végeztünk a helyszínen.20
A terepi adottságok és a területet borító sűrű bozót 21 határozta meg a vizsgált felületet. A
GSSI talajradarral (műszer: 270 MHz GSSI antenna és GSSI SIR-3000 adatgyűjtő) szelvényező22 méréseket végeztünk, amely részben a korábbi ásatási szelvények helyzetét, a vár
kerítőfalát és a belső épület(ek) meglétét volt hivatott felderíteni. A mérési eredményeket ráhelyeztük az 1960-ban készült alaprajzra (4. kép). Az ásatási szelvények helyzetéről a mérések
alapján nem tudtunk meg semmi újat. Az északkeleti és a délkeleti részen a kerítőfal helyzete
teljesen más képet mutatott, mint ahogyan az 1960-as ásatási összesítőrajzon feltüntették. A
legizgalmasabb dolgot a sziklafelszín nyugati peremén jelentkező falak jelentették, melyek
egy torony létét feltételezték. A geoizikai kutatások által kimutatott torony létét, valamint a
kerítőfal pontos helyzetét a 2009-2010. évi hitelesítő régészeti kutatások igazolták.23
A 2009-2010. évi régészeti kutatás eredményei24
2009-ben az első ásatási felületünket a vár északi kerítőfalánál tűztük ki. Az 5×5 m
kiterjedésű szelvényt a korábbi ásatás 1960/II. számú kutatóárkára nyitottuk rá (5. kép). A
nagyobb méretű szelvény kitűzését a korábban már feltárt felületek kiesése, valamint a kerítőfal és közvetlen környezetének nagyobb felszínen való feltárása indokolta. Munkánkat
jelentős mértékben nehezítette a bozótos környezet és a fák gyökérzete. A felső humuszréteg
17. Benkő 1990. 72.
18. Karcag – Szabó 2010. 156.
19. A geodéziai felméréseket a gyergyószentmiklósi Geoservice S.R.L. végezte Zsigmond István és
Fülöp Szilamér közreműködésével. A felméréseket Hargita Megye Tanácsa, a Tarisznyás Márton
Múzeum és a Pro Múzeum Alapítvány inanszírozta, a várhegyről készült 3D terepmodelleket a
Communitas Alapítvány támogatta.
20. A geoizikai kutatásokat a Geoservice S.R.L. készítette. A helyszín kijelölését e sorok írója
irányította, a méréseket Oszkó László geoizikus, Zsigmond István és Körmendy Endre végezték.
Zsigmond – Körmendy – Oszkó 2009. 2-10.
21. A geoizikai munkálatokat megelőzően a vár területéről múzeumi kollégáim, Portik-Bakai Dezső
és Sándor Lehel segítségével részben kivágtuk a bozótot, de a fák, valamint a bokrok csonkjai így
is nehezítették a mérések végzését. Kollégáim segítségét ezúton is köszönöm!
22. A radarmérési elvek alapján két mérési módszert lehet megkülönböztetni: szelvényező és térképező
méréseket. A szelvényező mérés, nevéből adódóan, egyetlen szelvény vagy metszet vertikális síkban
való mérését és értelmezését jelenti. A térképező mérésnél is a szelvény menti módszert használják,
de egy adott területet egymással párhuzamos szelvények sokaságával mérik fel. Zsigmond –
Körmendy – Oszkó 2009. 2.
23. A kutatásokat Gogâltan Florin és e sorok írója vezette. Az ásatáson segítettek: Benedek Katalin;
Botha Zoltán; Burlacu-Timofte, Raluca; Cordoş, Elena Cristina; Dăndărilă, Marian; Floarea,
Alexandra; Ignat, Ana Lucreţia; Iordăchescu, George Adrian; Kémenes Andrea, Lie, Marian
Adrian; Nyárádi Zsolt; Pop, Anca; Puskás Frederik; Savu, Mihaela; Socaci, Adrian; Sófalvi András
és Zólya Levente. Kitartó munkájukért köszönet mindannyiuknak!
24. Gogâltan – Demjén – Sófalvi – Nyárádi – Botha – Zólya 2010. 65.; Gogâltan – Demjén
2011. 38-39.
151
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
és avar eltávolítása után előbukkant az 1960-ban megtalált kerítőfal síkja. A felső, gyökeres,
köves humuszrétegből, a kerítőfalon belül, 1944-ből származó töltényhüvelyek kerültek elő.
A kutatás során a szelvény teljes hosszában feltártuk az 1,80-2,20 m széles, a külső (a
külső falsíknál egyetlen in situ kő jelölte annak egykori síkját) és belső falsíkjain tört vagy
kissé megmunkált kristályos palából kiképzett, fehéresszürke, aprókavicsos, homokos,
téglamorzsalékos, kemény kötésű, mészhabarcsba rakott falat (F-1). A belső falsíkot élére
állított nagyméretű kristályos palatömbökből képezték ki, a külső és belső falsík közé, a
szintenként rakott kősorokat rétegenként leöntötték kötőanyaggal (6. kép). A belső falsík
felmenő szakaszának mindössze a legalsó kősora maradt meg 0,50 m magasságban, a külső
falsík, a rétegesen rakott belső falmag egy részével lecsúszott az északi oldalon (7. kép/3).
A belső falsík déli oldalán megigyelhető volt a 0,20 m széles falkiugrás vonala. A belső
falsík délkeleti részén, közvetlenül a falalapozás vonalánál, egy kincskeresőgödör mélyült
a sárga, kavicsos, sziklamálladékos altalajba. Betöltésében másodlagos helyzetben néhány
jellegtelen kerámiatöredéket és állatcsontokat találtunk, a benne lévő szemét alapján a
gödröt a 1990-es években ásták. A szelvény északi részében, a kerítőfalon kívül megigyeltük az 1960/II. számú kutatóárok keleti szélét. A feltárt felületen nem találtunk járószintre
utaló nyomokat, a kerítőfal környezetéből nem került elő leletanyag, amely alapján ennek
építési idejét meghatározhattuk volna.
Ezt követően újabb szelvényt jelöltünk ki a plató nyugati peremén, ahol a geoizikai
kutatások falakat jeleztek (2. szelvény). A felszínre bukkant falrészletek alapján a 3×4 m-es
felületet kibővítettük 5×4 m-re. A gyeptakaró eltávolítása után, a szelvény közepén kirajzolódott egy 2,20-2,55 m széles, világosszürke, durvakavicsos, mészrögös habarcsba rakott
falazat (F-2), mely az északi és déli részen visszafordult kelet felé. A falak megléte igazolta
mind Orbán Balázs leírását a nyugati toronyról, mind a geoizikai kutatások eredményét is.
Ezt követően az volt a célunk, hogy képet nyerjünk a torony méreteiről és keltezzük ennek
építését. A 2. szelvénytől északra egy 4×2,5 m-es (3. szelvény), ettől délre egy 4×1,5 m-es
(4. szelvény) és keletre egy 4×2 m-es (5. szelvény) felületet nyitottunk (lásd az ásatások öszszesítő felszínrajzát, illetve a 2., 3., 4. szelvények keleti metszetét), hogy teljes keresztmetszetében láthassuk a tornyot (7. kép/1).
A torony falazata nemcsak habarcsában, hanem szerkezetében is különbözött a kerítőfalétól. A falakat a csupasz sziklafelszínre rakták, ezek mérete és szerkezeti kiképzése a
terepi adottságokhoz igazodott. A torony nyugati falának belső síkját megmunkált, külső
síkját alaktalan kristályos palából rakták, a falsíkok közötti felületet kis- és közepes méretű
kövekkel töltötték ki; a fal szélessége 2,20-2,55 m között váltakozott. A torony tövében
megközelítőleg 0,70 m szélességben feltártuk a fal (F-2) építésének habarcsos kifolyását.
Az északi fal külső síkját nagyméretű alaktalan kőtömbökből építették (csak néhány kő
maradt eredeti helyén), belső falsíkja nem volt ennyire markánsan kiképezve vagy nem
maradt meg. A torony északnyugati sarka lecsúszott, csak a sziklafelszínre tapadt habarcsfoltok jelölték a nyomát. A fal szélessége itt 2,30-2,50 m között váltakozott. A déli falat a
szikla pereméig rakták (a sziklafelszín széle jelöli a toronyfal déli, külső síkját), a sziklán
a habarcsmaradványok és néhány kő jelölte egykori létét, a fal szélessége ezen az oldalon
megközelítőleg 1,50-1,96 m lehetett. A plató közepén nyitott 5. szelvényben a torony északi, valamint keleti falát kutattuk. A sziklafelszínen megmaradt világosszürke, kavicsos
mészhabarcsnyomok és a falat alkotó kisebb kövek jól kirajzolták a fal nyomát. A keleti fal
megközelítőleg 1,80-2,00 m vastag lehetett.
152
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
Az ásatási eredmények alapján meg lehetett határozni a torony kiterjedését: a feltárt falak egy 11×8 m-es külvilágú tornyot rajzoltak ki (belső alapterülete: 6,70×3,70 m; 8-10. kép).
A torony belsejében feltárt felületen nem találtunk járószintet, nem került elő leletanyag sem,
amely alapján építési idejét pontosan meghatározhattuk volna. Keltező leletek hiányában
ekkor még elfogadtuk Székely Zoltán 15-16. századi keltezését.25
2010-ben a kutatások főleg a kerítőfal nyomvonalának a tisztázására, valamint a vár
építéstörténeti periodizációjának meghatározására irányultak. A lakótorony nyugati részén, a
torony tövében egy 8×2,5 m alapterületű felületet nyitottunk (6. szelvény), amelyben a legnagyobb meglepetésünkre nem került elő a Székely Zoltán által feltüntetett kerítőfal (7. kép/2).
A felső gyökeres, köves humuszréteg eltávolítása után, a teljes felületet a toronyból leomlott
köves, sok habarcsot tartalmazó omladék töltötte ki. Jól látható volt, hogy helyenként a habarcsos kövek felgyűltek, egyfajta torlaszt képezve, amely összekeveredett a torony falaiból
kihulló vagy az eső által kimosott habarcsrögökkel és földdel. 1960-ban az ásatók valószínűleg a felgyűlt habarcsos, köves omladékot vélték a kerítőfal maradványának. A kutatási
felület azért is bizonyult szerencsésnek, mert a szelvény keleti végében, közvetlenül a torony
tövében, az omladék alatt egy szürkésbarna, enyhén köves, faszenes rétegben állatcsontot és a
13. század második felére – 14. század elejére keltezhető kerámiát találtunk (9. kép). A torony
tövébe kidobált szemét annak építésére és időszakos használatára utalhat.
1960-ban az ásatók megállapították, hogy a vár kerítőfala a 20. század elején épült fakápolna közepe táján, az alatt található. A geoizikai kutatások a kerítőfalat jóval nyugatabbra jelezték, mint ahogyan azt az 1960-as ásatási alaprajzon feltüntették. Az új kutatás célja az
volt, hogy pontosítsuk a kerítőfal nyomvonalát. Az 1933-ban épült kápolna északi oldalánál
kijelölt 7. szelvényben (mérete: 4×2,5 m) a kerítőfalnak csak a keleti, külső falsíkját tártuk
fel (11. kép). A szelvényünkbe a délnyugati sarokban egy 1,10 m-es szélességű falszakasz esett
bele, míg az északnyugati saroknál a kerítőfal befordult a nyugati metszet alá. A feltárt falsík
szerkezeti felépítése az 1. szelvényben feltárttal azonos volt, azzal a különbséggel, hogy a
külső falsíkot lapjára rakott közepes és nagyobb méretű, tört palatömbökből képezték ki. A
felmenő fal 0,80 m magasan állt, környezetéből nem került elő leletanyag.
A kápolna keleti oldalán, a védősánc déli részén nyitott 8. szelvényben (mérete: 7,5×2
m) a gyepréteg alatt, a szelvény nyugati végében előkerült gödör kivételével, melynek rendeltetése egyelőre nem tisztázott, mindenütt jelentkezett az altalaj.
A feltárás eredményeinek értékelése26
A 2009-2010. évi régészeti ásatások eredményei egyértelművé tették egy kőből épült
torony és az ezt övező kerítőfal meglétét (12. kép). Megigyeléseink szerint a 11×8 m-es alapterületű tornyot az alapkőzetre rakták, alkalmazkodva a terepi adottságokhoz (a déli fal külső síkját közvetlenül a szikla peremére építették). Bejárata feltehetően a keleti oldalról nyílt.
A torony keleti részét övező kör alaprajzú kerítőfalat, habarcsa és eltérő építési technikája
alapján a toronnyal nem egyszerre építhették, leletanyag hiányában ennek építési idejét nem
tudtuk pontosan meghatározni. Kérdéses maradt a kerítőfalnak a toronnyal való kapcsolata
is. Stratégiai szempontból teljesen felesleges volt kerítőfalat építeni a nyugati, torony alatti
25. Gogâltan – Demjén – Sófalvi – Nyárádi – Botha – Zólya 2010. 65.
26. Köszönettel tartozom Sófalvi Andrásnak és Benkő Eleknek a tanulmányomhoz fűzött
észrevételekért és a hasznos útbaigazításokért.
153
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
részen, mivel a torony önmagában is védhető volt. A nagy kérdés az maradt, hogy az 1. és 7.
szelvényekben feltárt kerítőfal hol csatlakozik a toronyhoz? 2009-ben a 3. és 4. szelvényekben nem találtuk annak nyomát, hogy a kerítőfal a torony északnyugati, illetve a délnyugati
sarkához csatlakozott volna. A kiszerkesztett összesítő alaprajzon (12. kép) a kerítőfal vonala
csak feltételesen fogadható el, remélhetőleg az elkövetkező kutatások majd pontosítják és
választ adnak erre a kérdésre is.
A torony tövében talált, az Árpád-kor végére keltezhető leletek, a rétegtani megigyelések alapján, még a vár életében kerültek mostani helyükre, mivel a szürkésbarna, enyhén
köves, faszenes, állatcsontot és kerámiát tartalmazó réteget fedte a torony omladéka (a torony
omladékból nem került elő leletanyag; 7. kép/2). A felszínre került szegényes leletanyag: 29
darab állatcsont (fajra pontosan 16-ot lehetett meghatározni)27 és 33 darab kerámiatöredék (ebből csak kilenc darab volt értékelhető) nagyon csekély, ha a feltárt felület nagyságát
vesszük igyelembe (114 m²). A leletanyag mennyisége, a járószint hiánya (járószint egyik
kutatott felületen sem volt megfogható, a sziklafelszín és az erózió együttes hatása miatt) a
vár alkalmi használatára utalnak.
A kerámiaanyagban az Árpád-kor végére jellemző edényformákat és díszítéseket találunk (9. kép). A talált peremtöredékekre jellemző az egyszerű kihajló, levágott vagy a tölcséres, lekerekített forma. Az oldaltöredékeken megtalálható a sűrűn bekarcolt, vízszintes vonaldísz, valamint a különböző elrendezésű bekarcolt hullámvonalköteg díszítés (9. kép/5-8).
A Gyergyói-medencében a leletek egyelőre párhuzam nélküliek, székelyföldi környezetben
viszont számos analógiát találunk rájuk.28 Az ásatási megigyelések alapján – szemben a késő
középkori keltezéssel – kimondható, hogy a vár, legalábbis annak tornya legkésőbb a 13.
század végére felépült.
Both vára legközelebbi párhuzamai, tipológiai osztályozás alapján, székelyföldi környezetben a négyszögletes tornyú kézdialmási Álmos vára 29, a 12-13. századi oklándi Kustaly
vára 30 illetve a vargyasi toronyvárak 31. Ezek közül Álmos vára esetében a torony építése szintén megelőzte a kerítőfalét.
Az új ásatási eredmények lehetővé teszik, hogy feltevéseket és válaszokat fogalmazzunk
meg az erősség építésének és funkciójának kérdésében. Székelyföldi magánföldesúri várakkal
egyre gyakrabban számol a kutatás, habár építőik kilétére, valamint a várak területének birtokjogi hovatartozására nincsen adat.32 Újabban Sófalvi András a székelyföldi várak formai
jegyei, valamint leletanyaga alapján kísérelt meg egy vártipológiát felállítani.33 A gyergyó27. Az állatcsontok vizsgálata alapján 13 csontot nagypatás (valószínűleg szarvasmarha)
állatok kisméretű hosszú- és laposcsontjainak töredéke alkotja. A háziállatok gyakorisági
sorrendje a leletanyag alapján a következő: szarvasmarha – házisertés – háziló, juh/kecske.
A lelőhelyen a háziállatok csontjai mellett egy gímszarvas csontja is megtalálható. A leletek
konyhahulladéknak tekinthetők. Bárd- és vágásnyomok nem észlelhetőek rajtuk, mégis
kisméretűek (átlaguk 5-7 cm), ami intenzív darabolást jelez. Az állatcsontok elemzését
Tugya Beáta végezte, segítségéért köszönettel tartozom. Jelen leírás az általa készített Jelentés
Gyergyószentmiklós – Both-vár állatcsont leleteiről előzetes jelentés alapján készült, részletes
közlésésre az ásatások befejezése után kerül sor.
28. Benkő 1992. 170-171. 33. tábla; Botár 1999. 247-272.
29. Székely 1980. 39-43.; Karcag – Szabó 2010. 187-188.
30. Sófalvi 2009. 5-30.; Sófalvi 2011. 247.
31. Székely 1976-1977. 63.; Bordi 2007. 287-300.
32. Benkő 2009. 230-231.; Benkő 2010. 239.; Sófalvi 2011. 241-249.
33. Sófalvi 2011. 243-249.
154
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
szentmiklósi Both várát a kis alapterületű, toronyépületből és külső védelmi vonalból álló
magánvárak csoportjába sorolta.34 Jellegét, formáját és elhelyezkedését tekintve, kézenfekvőnek tűnik, hogy a várat egy tehetősebb főember magánvárának tekintsük. A feltehetően
többszintes torony szükség esetén megfelelő védelmet biztosított. A vár szórványos leletanyaga arra utal, hogy alapvetően ritkán volt használatban, nemesi lakójának állandó rezidenciája
feltehetően a település belterületén lehetett.35
Gyergyószékről, ezen belül Gyergyószentmiklósról néhány szórványos történeti adat
maradt fenn a középkorból. A 16. század közepétől kezdődően szaporodnak el a településre vonatkozó írott források. Gyergyó az 1333-1334-es pápai tizedszedők összeírásaiban
szerepel először. A jegyzékben egyik község sincs pontosan megjelölve, csak a plébánosok
nevének említésével a Gyargio, Gorgio név szerepel. 1333-ban az első részletben beizetett
pápai tizedjegyzékben „Nycolaus de Gyargio” szerepel négy régi denárral („IIII. bannales”).36
A második részletben beizetett adólajstromban szintén „Nycolaus sacerdos de Gorgio” szerepel, ez esetben viszont három régi denárral.37 Miklós plébános neve alatt feltűnik egy
István nevezetű plébános („Stephanus sacerdos”) a település, illetve a tized értékének megnevezése nélkül.38 Kérdéses az, hogy a megnevezett István plébános a gyergyószentmiklósi
vagy más csíki település egyházára vonatkozik. 1334-ben Miklós plébános három régi
denárt („Nycolaus sacerdos de Gorgio solvit III. banales”), Tamás plébános pedig egy garast („homas sacerdos solvit I. grossum”) izetett az összeíróknak.39 A szakirodalomban
meghonosodott az a hipotézis, hogy Miklós, István (az ő esetében nem lehet tudni, hogy
a gyergyói vagy a csíki egyházközségben tevékenykedett) és Tamás plébánosok a három
egymáshoz közel fekvő települések egyházaiban: Szentmiklóson, Szárhegyen és Alfaluban
szolgáltak.40 Benkő Elek arra hívta fel a igyelmemet, hogy Lázár András a 16. század elején Szárhegyen oklevelet keltez „datum in Gyergyo” formában.41 Felmerül az a kérdés, hogy
a pápai tizedjegyzék adatai Gyergyószentmiklósra vonatkoznak-e?
Írott források hiányában a régészetnek jut meghatározó szerep a településeknek, illetve
azok középkori templomainak a kutatásában. A gyergyószentmiklósi plébániatemplomban
1964-ben Tarisznyás Márton a javítási munkálatok során feltárta az általa 15. századra keltezett, gótikus templom északi alapfalait. Megállapításai alapján a templom kb. 25-28 m
hosszú és 6,5 m széles volt. A kutatásról néhány soros jelentés maradt fenn, nem készült róla
részletes dokumentáció.42 2007. nyarán a szárhegyi római katolikus templomban a régészeti
kutatások során a felszínre kerültek egy félköríves záródású román kori templom alapfalai.43
Alfaluban a 2010-es, a torony belsejében végzett régészeti kutatás után nem állt módunkban
a templom belsejében is régészeti feltárásokat végezni, így a falkutatás során feltárt fedélszéklenyomatokhoz a nyugati karzat mögött, illetve a mai templom padlásterében nem tudtunk
34. Sófalvi 2011. 247.
35. Benkő – Székely 2008. 36.; Benkő 2009. 232.; Benkő 2010. 239.
36. MonVat. I/1. 112.
37. MonVat. I/1. 116.
38. Uo.
39. MonVat. I/1. 132.
40. Vámszer 2000. 118-119., 125.
41. SzO. VIII. 208-209. Köszönöm Benkő Eleknek a fontos észrevételt!
42. Tarisznyás 1982. 188.
43. Darvas Lóránd és Emődi Tamás közöletlen kutatása.
155
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
építési fázisokat kötni.44 A három megnevezett plébánia esetében egyelőre csak a szárhegyi
templom esetében bizonyosodott be a 13. századi keltezés, reményeink szerint az elkövetkező
években lehetőség nyílik újabb kutatásokat végezni a szentmiklósi és az alfalvi templomban
is, amelyek újabb adatokkal bővíthetik a települések Árpád-kori történetét.
A pápai tizedszedők összeírásait követően közel másfél évszázados szünet következik.
Gyergyó 1466. június 27-én jelenik meg oklevélben, amikor Mátyás király megparancsolja az aranyos-, maros-, udvarhely-, csík- és gyergyószéki székelyeknek, hogy az
erdélyi püspöknek a tizenhatod rész helyett ezentúl a szokásos tizedet izessék.45 Később
egy peres iratban, 1495-ban szerepel Bertalan nagyboldogasszonyfalvi plébános, csíki
és gyergyói alesperes.46 Az 1506. július 1-én kelt peres oklevél ugyanazon ügyre vonatkozik, mint az 1495-ös, ebben tűnik fel egy Lőrincz nevű, nagyboldogasszonyfalvi
plébános, Csík és Gyergyó széki alesperes („Laurentius Praesbiter de Olahfalu, Plebanus
de Nagy Boldog Asszony et Vice Archidiaconus Sedium Csik et Gyergyo”).47 1629-ben a
gyergyószentmiklósi plébános, Ferenczi György regesztruma említ egy, Benedek esperes
idejéből, 1499-ből származó adománylevelet, melyben szentmiklósi Gergelyi Györgyné
Lucza asszony három földet hagyott az egyházra.48
Az írott források alapján, mint a fenntiekből kitűnik, hézagos kép rajzolható meg
Gyergyószentmiklós középkori történetéről. A város különböző részein végzett terepbejárások alkalmával nem találtuk meg a korábbi település nyomait, feltehetően az a mai
római katolikus plébániatemplom környékén lehetett. A templom környezetében viszont
a kutatást nehezíti, hogy a területet időközben teljesen beépítették. Az egyik lehetséges
kiindulópontot a középkori település kutatásban a plébániatemplom nyújthatja, illetve
kisebb felületű feltárások a templom szomszédságában. Az eddigi régészeti adatok tükrében, Both vára 13. században épült tornya egy földesúri magánbirtok létét és jelentős
gazdasági-társadalmi potenciált jelez.
A vár építési idejét (a két építési periódus pontosabb korszakolását) és pusztulását az
elkövetkező évek kutatásai tovább inomíthatják. A Both váránál végzett ásatásnak rendkívüli jelentősége van Gyergyószék történetében, mivel a napvilágra került leletek és vármaradványok az Árpád-kori Gyergyószentmiklós településének első tárgyi bizonyítékai, és ha
homályosan is, de betekintést nyújtanak a terület korai társadalomtörténetébe is.
44. Kósa – Czimbalmos – Demjén 2011. 321-343.
45. SzO. I. 203-204. Helyes szöveggel újra kiadva: SzO. VIII. 114-116.
46. Benkő 1853. 39-42.; SzO. I. 286-287. A kiadásban téves az 1496-os keltezés, az 1495-ös helyett.
Az oklevél helyes, javított kiadását lásd: SzO. VIII. 167-169. Az oklevelek keltezésével kapcsolatos
észrevételekért Benkő Eleket illeti köszönet!
47. SzO. I. 100. Az oklevélnek hibás az 1406-os keltezése, helyesen 1506.
48. Veszely 1860. 125-126.
156
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
Irodalomjegyzék
Benkő Elek
1990
Kelet-Erdély „korai” kővárai. In: Várak a 13. században. A magyar várépítés
fénykora. Szerk.: Horváth László. Castrum Bene I. 1989. Gyöngyös. 68-85.
1992
A középkori Keresztúr-szék régészeti topográiája. Varia Archaeologica Hungarica.
V. Budapest.
2009
Nemesség és nemesi reprezentáció a középkori Székelyföldön. Csíki Székely Múzeum Évkönyve. I. 219-248.
2010
A középkori székelyek. In: A középkor és a kora újkor régészete Magyarországon.
I. Szerk.: Benkő Elek – Kovács Gyöngyi. Budapest. 221-254.
Benkő Elek – Székely Attila
2008
Középkori udvarház és nemesség a Székelyföldön. Budapest.
Benkő Károly
1853
Részletes leírások Csík, Gyergyó és Kászonnak. II. Kolozsvár.
Bordi Zsigmond Loránd
2007
Fortiicaţiile medievale timpurii din pădurea Rika. Turnul estic.
In: Acta Siculica. 287-300.
Botár István
1999
Árpád-kori kerámialeletek a Csíki Székely Múzeum gyűjteményében. In: ACTA
– A Székely Nemzeti Múzeum és a Csíki Székely Múzeum Évkönyve. I. 247-272.
Cserei Mihály
1852
Nagyajtai Cserei Mihály Históriája. A szerző eredeti kéziratából Kazinczy Gábor
által. Pest.
D.II.1. TMML
Both-váránál végzett ásatás helyszínrajza. 1960 június 20-25. D.II.1. Tarisznyás
Márton Múzeum Levéltára. Gyergyószentmiklós.
Endes Miklós
1994
Csík- Gyergyó- és Kászonszékek (Csík megye) földjének és népének története 1918-ig.
Budapest.
Garda Dezső (szerk.)
2001
Gyergyószentmiklós monográiája. Csíkszereda.
Gogâltan, Florin – Demjén Andrea – Sófalvi András – Nyárádi Zsolt – Botha
Zoltán – Zólya Levente
2010
Cetatea Both, Gheorgheni, jud. Harghita. In: Cronica cercetărilor arheologice din
România. Campania 2009. Bucureşti. 65.
157
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
Gogâltan, Florin – Demjén Andrea
2011
Cetatea Both, Gheorgheni, jud. Harghita. In: Cronica cercetărilor arheologice din
România. Campania 2010. Bucureşti. 38-39.
Karcag Ákos – Szabó Tibor
2010
Erdély, Partium és a Bánság erődített helyei. Várak, várkastélyok, városfalak, templomvárak, barlangvárak, sáncok, erődítmények a honfoglalástól a 19. század végéig.
Budapest.
Kósa Béla – Czimbalmos Attila – Demjén Andrea
2011
Jelentés a gyergyóalfalvi plébániatemplom 2009-2011-es kutatásairól.
Csíki Székely Múzeum Évkönyve. VII. 321-343.
Losteiner, Leonardus
1777
Cronologia topographico-chorographica seu sub specie annuae felicitatis et calamitatis
Provinciae Transylvannicae et Siculiae descriptio pervetusti Monasterii Csik
Somlyoviensis ad Beatem Virginem Visitantem. Kézirat. Csíksomlyó. Csíksomlyói
ferences könyvtár. Jelzete: A. VI. 7/5254.
MonVat.
1877
Monumenta Vaticana historiam Regni Hungariae Illustrantia. Bev. Fejérpataki
László. I/1. Budapest.
Orbán Balázs
1869
Székelyföld leírása történelmi, régészeti, természetrajzi és népismei szempontból. II.
Pest.
Rusu, Adrian Andrei
2005
Castelarea Carpatică. Fortiicaţii şi cetăţi din Transilvania şi teritoriile învecinate
(sec. XIII-XIV). Cluj-Napoca.
Sófalvi András
2006
Székelyföld középkori várai és a keleti határvédelem. A székelyföldi várak kutatása
és problematikája. Castrum 3. 5-26.
2009
Kustaly vára. Castrum 9. 5-30.
2011
A székelység középkori várai. Kísérlet egy székelyföldi vártipológia kidolgozására. In:
Várak nyomában. Tanulmányok a 60 éves Feld István tiszteletére. Szerk.: Terei
György – Kovács Gyöngyi – Domokos György – Miklós Zsuzsa – Mordovin
Maxim. Budapest. 241-249.
Székely Zoltán
1970
Săpăturile executate de Muzeul din Sf. Gheorghe (1959-1966). Materiale şi
Cercetări Arheologice 9. 297-315.
1976-1977 Contribuţii la problema fortiicaţiilor şi formelor de locuire din sud-estul Transilvaniei.
Aluta 8-9. 52-110.
158
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
1980
Ásatások a lemhényi (Kovászna megye) és a csíkrákosi (Hargita megye) várban.
Acta Hargitensia 1. 39-43.
Székely Zoltán – Tarisznyás Márton
1960
Jelentés a Gyergyószentmiklóson 1960. június 20-25 között végzett régészeti
kutatásokról. Tarisznyás Márton Múzeum Levéltára, Tarisznyás Márton
hagyaték (kézirat).
Tarisznyás Márton
1982
Gyergyó történeti néprajza. Bukarest.
SzO
1872-1934 Székely Oklevéltár. I-VIII. Szerk. Szabó Károly, Szádecky Kardoss Lajos, Barabás
Samu. Budapest – Kolozsvár.
Vámszer Géza
2000
Helytörténeti adatok a hajdani Csík vármegye (Csík, Gyergyó és Kászon) településtörténetéhez. Csíkszereda.
Veszely Károly (szerk.)
1860
Regestrum Ecclesiae S. Nicolai in Girgio factum per Georgium Ferenczi sacerdotem
coelibem 1629. In: Erdélyi Egyháztörténeti Adatok. I. Kolozsvárt. 115-157.
Zsigmond István – Körmendy Endre – Oszkó László
2009
Jelentés a gyergyószentmiklósi Both-vára területén 2009. évben végzett geoizikai
munkáról. Gyergyószentmiklós (kézirat).
159
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
Preliminary Archaeological Researches at Both-Castle
(Abstract)
Both-Castle is situated in the eastern area of Gheorgheni city (Harghita County), on
a rocky plateau located in the vicinity of the national road (12 C) leading towards Lacu
Roşu. In 1960, Székely Zoltán and Tarisznyás Márton performed a trial archaeological
excavation inside the castle. he archaeological report mentions that the citadel probably
had an ellipsoidal shape (its dimensions being 33 × 18 m). On its eastern and western sides
this structure was surrounded by some defence ditches. he walls of the fortress (1,50 m
thick) were built using large pebbles and mortar as binding material. he construction of
the fortress was dated at the end of the 15th century and the beginning of the 16th century.
he results of the researches undertaken at this site in 2009-2010 conirmed the presence
of a tower and its surrounding defensive wall made of stone, both of them being built directly
on the natural stones. he dimensions of the tower are 11 × 18 m. he tower’s entrance was
probably situated on its eastern side. he defence wall – unearthed on the eastern side of the
fortress – had a circular shape. If we have a look at the applied masonry technique, there is no
doubt that the construction of this tower and that of the fortress were not contemporaneous.
A relative dating link between these two structures can’t be established yet. Based on the
discovered archaeological material we can state that before the end of the 13th century
the tower was already erected. Both-Castle can be included among the private castles as
regards both its shape and its disposition in the surrounding landscape. he scarce amount
of discovered artefacts shows that this structure was rarely or only occasionally inhabited,
the permanent residence of its owner being probably situated somewhere on the area of the
present-day town of Gheorgheni. he future excavations will focus on establishing the actual
shape, dating and the exact moment of the fortress’s destruction. he importance of this
castle in the history of the Giurgeu District is relected by the fact that it is the irst structure
dated in the Arpadian age which has been documented until now.
160
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
1. kép. Bothvár földrajzi helyzete Gyergyószentmiklós mellett
2. kép. A vár 1960. évi felmérése
161
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
3. kép. A vár 2009-2010. évi geodéziai felmérése
(Készítette: Zsigmond István és Fülöp Szilamér)
4. kép. A 2009. évi geoizikai kutatások eredménye
(Készítette: Zsigmond István, Körmendy Endre és Oszkó László)
162
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
5. kép. Az 1. szelvény összesítő felszínrajza
6. kép. Az 1. szelvény keletről
163
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
164
7. kép. Metszetek a feltárásról. 1. A 2., 3. és 4. szelvény keleti metszete; 2. A 6. szelvény északi metszete; 3. Az 1. szelvény keleti metszete
8. kép. A 2., 3., 4. és 5. szelvények (a torony) összesítő alaprajza
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
165
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
9. kép. Kerámialeletek a vár területéről
166
TANULMÁNYOK
A SZÉKELYSÉG KÖZÉPKORI ÉS FEJEDELEMSÉG KORI TÖRTÉNELMÉBŐL
10. kép. A torony délről
11. kép. A 7. szelvény délről
167
12. kép. A 2009-2010 évi. ásatások összesítő alaprajza
Demjén Andrea
ELŐZETES BESZÁMOLÓ A BOTH VÁR ÁNÁL VÉGZETT
RÉGÉSZETI KUTATÁSOKRÓL
168